Справа № 373/3253/25
Провадження № 2/373/346/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року       м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді        Хасанової В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утриманні матері до досягнення дитиною трьохрічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 30.09.2023 Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 263.
Крім того, просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 
Також просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь на своє утримання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Просить стягнути на свою користь сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі з 30.09.2023 перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітніх дітей – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок частих непорозумінь на ґрунті несумісності характерів сторони протягом тривалого часу проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними постійно виникають непорозуміння, примирення між ними неможливе і наміру зберегти сім`ю немає. 
Крім того, беручи до уваги те, що діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, вважаєза необхідне стягувати з відповідача аліменти на їх утримання. Оскільки батько матеріально дітей не забезпечує, їх життям не цікавиться позивачка, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, та крім відповідної соціальної допомоги інших джерел доходу не має. В зв`язку з цим, позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.
30 жовтня 2025 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду від 30.10.2025 на електронну адресу відповідача та поштову адресу, що зазначені в позовній заяві, не надано відзиву на позов.
Поштове відправлення з ухвалою суду та пакетом документів, направлене на вказану в позовній заяві адресу місця проживання відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відзив на позов відповідач не надав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило. 
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, як передбачено ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 
Судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 30.09.2023 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), сторони по справі зареєстрували шлюб 30.09.2023, про що зроблений відповідний актовий запис № 263.
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.02.2024 Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.07.2025 Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Батьком дітей записаний ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 .
На даний час, як вбачається з позовної заяви, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, будь-які відносини між ними припинені, позивач проживає з дітьми у своїх батьків. Діти залишилися проживати з матір`ю – позивачем по справі, та повністю перебувають на її утриманні. 
Відповідно до копії акту депутата Переяславської міської ради Чеботарь Т. від 21.10.2025 за № 256 позивач ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 разом з своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які допомагають утримувати їй дітей. 
Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади від 10.10.2025 за № 2025/014906401 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу від 21.10.2025 з Держреєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу щодо ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по жовтень 2025 року остання отримує соціальні виплати в розмірі 860 грн з відповідних бюджетів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємної допомоги, що є морально-правовою основою шлюбу за наявності бажання обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.
Крім того, як вбачається з позовної заяви, доходів позивача не вистачає для повноцінного забезпечення всіх вікових потреб дітей, їх утримання та розвитку. Батько дітей – відповідач по справі, є особою, яка отримує неофіційний дохід, проте в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. 
Жодних джерел доходу, крім допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку позивач не має, що ставить її у скрутне матеріальне становище.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 03.11.2021 в справі №487/5798/20, тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. 
Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.ч.1 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 
З наданих доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у визначеному в позові розмірі, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Також суд враховує вік відповідача та відсутність доказів його непрацездатності та ненадання заперечень проти позову.
За таких обставин з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
За правилами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Згідно з ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Так, судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. 
Малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю – позивачем по справі, що встановлено з акту депутата від 21.10.2025 за № 256. 
Заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів на її утримання, що становить 5000 гривень щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, суд вважає обґрунтованим, адже мати дітей має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, натомість відповідач проти заявлених вимог позивачки заперечень суду не надав, на відсутність у нього матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу, не зазначив.
Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що задоволенню також підлягають позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років,.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справ про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях, а тому з відповідача ОСОБА_2  підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 коп. за кожну позовну вимогу про стягнення аліментів, всього – 2422 гривень 40 коп.
Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211 грн 20 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утриманні матері до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2  30.09.2023 Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 263, розірвати.
Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Переяславського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утримання неповнолітніх дітей – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24.10.2025, до досягнення дітьми повноліття. 
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , аліменти на її утримання в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років, починаючи з 24.10.2025.
Допустити негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2  судовий збір на користь держави в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. (1211,20 грн х 2).
Стягнути з ОСОБА_2  судовий збір на користь ОСОБА_1  в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Суддя        В.В.Хасанова