Справа № 420/22009/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
I. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач ГУ ПФУ в Одеській області), у якому, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №17636-15618/Л-02/8-1500/25 від 25.06.2025 року, у поновленні ОСОБА_1 , права на отримання, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, пенсійної виплати у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО94682 від 29.08.2024 року, про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року, та без застосування до розміру пенсійної виплати, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 , порушене право на отримання, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, пенсійної виплати у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО94682 від 29.08.2024 року, про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року, та без застосування до розміру пенсійної виплати, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану», шляхом проведення перерахунку пенсії з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, з урахуванням його права на отримання пенсійної виплати у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в довідках ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО94682 від 29.08.2024 року, про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року, та без застосовування до розміру пенсійної виплати, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану».
II. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначає, ОСОБА_1 при призначенні згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу 52 років встановлено 90 % грошового забезпечення. Під час перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 р. у справі № 420/36365/24, на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО94682 від 29.08.2024 р, виданих станом на 01.01.2021р., 01.01,2022 р. та 01.01.2023 р, ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії позивача, при цьому протиправно зменшило відсотковий показник грошового забезпечення з 90 % на 70 %, оскільки право на отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення було відновлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/25320/21. Крім того, представник позивача вказує, що при перерахунку пенсії позивача з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року ГУ ПФУ протиправно застосовані до розміру пенсійної виплати, обмежувальні коефіцієнти, встановлені пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року Оскільки листом №17636-15618/Л-02/8-1500/25 від 25.06.2025 року Головну управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило у перерахунку пенсії позивача та вважаючи такі з відмови поновленні права на отримання пенсійної виплати, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в Довідках, та без застосування, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови КМУ №1, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
28.07.2025 р. судом зареєстровано від відповідача відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи, що згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався. Додатково зазначає, що з 01.01.2025 перерахунок пенсії здійснюється відповідно до Постанови КМУ № 1, якою визначено розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій. Зазначені коефіцієнти не застосовуються до пенсій осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб. За таких обставин, передбачені ст. 46 Закону № 4059-IX обмеження застосовані до Позивача правомірно. Таким чином, підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 р. відмовлено ГУ ПФУ в зупиненні провадження у справі та залученні третьої особи.
Оскільки від сторін у справі не надійшли клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, якому згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено пенсію за вислугу 52 років у розмірі 90% грошового забезпечення.
За даними «ДСС» вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року по справі № 420/36365/24 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області на підставі довідок про розмір грошового забезпечення №ЮО94682 від 29.08.2024 року, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 провести ОСОБА_1 з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року, з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії із врахуванням раніше виплачених сум.
19.05.2025 року ГУ ПФУ листом №14190-12130/Л-02/8-1500/25 повідомило про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/36365/24 та надало копії перерахунків пенсії станом на 01 лютого 2021 року, на 01 лютого 2022 року, на 01 лютого 2023 року, на 01 березня 2024 року, на 01 березня 2025 року та станом на 01 травня 2025 року.
Так, на виконання даного судового рішення, 24.04.2025 року ГУ ПФУ сформовані Перерахунки пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № ЮО094682 – Міноборони, за якими
- з 01.02.2021 року основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 52) 
- з 01.02.2022 року основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 52) 
- з 01.02.2023 року основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 52) 
- з 01.03.2024 року основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 52) 
- з 01.03.2025 р. та з 01.05.2025 року основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення з урахуванням індексації складає 54717,47 грн., у т.ч. індексація базового ОСНП 2024 року складає 1500 грн., індексація базового ОСНП 2025 року складає 1500 грн., підсумок пенсії з надбавками 56150,46 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії – 39402,68 грн., з урахуванням пониження суми 39402,68 грн. згідно ПКМУ № 1 від 03.01.2025 – 29292,20 грн.
27.05.2025 року позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив поновити право на отримання пенсії, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в довідках ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО94682 від 29.08.2024 року, про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року та без застосування, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови КМУ №1, шляхом проведення відповідних розрахунків з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року та з 01 березня 2025 року з урахуванням права на пенсійну виплату у розмірі 90% грошового забезпечення, яке зазначено в Довідках та без застосування, з 01 березня 2025 року та з 01 травня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови КМУ №1. 
25.06.2025 ГУ ПФУ листом №17636-15618/Л-02/8-1500/25 відмовив у здійсненні вказаних перерахунків, мотивуючи тим, що пенсія за вислугу 52 років позивачу була призначена відповідно до статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з 08.10.1998 у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення. Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до пункту “а” статті 13 Закону в редакції, що діяла до 01.10.2011 не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи т; створення передумов для економічного зростання в Україні" до зазначеної статті внесено зміни якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Також, відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» застосовані коефіцієнти до відповідних сум перевищення заявнику з січня 2025 року, оскільки відсутній статус для не застосування.
Вважаючи вказану відмову ГУ ПФУ в Одеській області протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2262-XII), який передбачає, зокрема, 
- пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 43 Закону № 2262-XII).
- у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (частина 18 статті 43 Закону № 2262-XII).
- перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина 3 статті 51 Закону № 2262-XII).
- перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку (частина 1 статті 63 Закону № 2262-XII).
- усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина 4 статті 63 Закону № 2262-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 45), яким визначено, що:
- пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262- XII, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (пункт 1 Порядку № 45 в редакції постанови КМ № 103 від 21.02.2018).
- довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком (пункт 3 Порядку № 45 в редакції постанови КМ № 1372 від 23.12.2009).
- перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. (пункт 4 Порядку № 45 із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 847 від 28.10.2015);
- під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. (пункт 5 Порядку № 45).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), яким передбачено, зокрема,
- перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії (пункт 23 цього Порядку).
VI. Оцінка та висновок суду.
З огляду на вищевказані приписи чинного законодавства, органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями щодо проведення перерахунку раніше призначених пенсій, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а, від 15.07.2020 у справі №520/3360/19 та від 03.09.2020 у справі 553/3619/16-а.
Водночас вищеописані норми права свідчать про те, що до моменту отримання належної довідки від державного органу, з якого особа була звільнена зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком, у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Одним із спірних питань у даній справі є правомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення відсоткового показника основного розміру пенсії позивача з 90 % на 70 % сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку його пенсії з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року.
Надаючи правову оцінку даним спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент звільнення з військової служби позивач мав вислугу 52 років, а тому відповідно до статті 13 Закону № 2262-XII в редакції чинній на момент призначення пенсії ( жовтень 1998 р.) та яка діяла до 01.10.2011, було передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), що також не заперечується відповідачем.
Відтак, позивачу було первинно призначено пенсію за вислугу 52 років у розмірі 90 % грошового забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Під час перерахунку пенсії позивача з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року, ГУ ПФУ зменшено відсотковий показник основного розміру пенсії з 90 % до 70 %.
Вирішуючи дане спірне питання, суд вказує про таке.
Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності з 01.04.2014 р., пунктом 23 цього Закону у частині другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "80" замінено цифрами "70", тобто максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
На момент здійснення спірних перерахунків пенсії позивача, редакція частини другої статі 13 Закону № 2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, суд відмічає, що приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна розміру пенсії, що відбулася у частині 2 статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час подальших її перерахунків.
Зазначена позиція суду узгоджується із сталою позицію Верховного Суду, з означеного питання. 
Так, Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 у справі №420/40/20 зазначив, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення; відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість, до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку «при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення». Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином: «у всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону 2262-ХІІ пенсії Пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку».
На момент розгляду даної справи зазначені висновки Верховного Суду є незмінними.
Крім того, суд зазначає, що Постанова КМУ від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (далі - Порядок № 45) і Постанова КМУ від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Отже, враховуючи те, що при призначенні пенсії позивачу її розмір був розрахований з 90 % його грошового забезпечення, то в подальшому при перерахунку пенсії позивача відсотковий показник основного розміру пенсії є незмінним. 
Статтею 9 КАС України передбачено що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи встановлені обставини та керуючись ст. 9 КАС України суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача за вислугу років позивача з 90 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, та з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивача, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % суми грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.
Щодо наступного спірного питання, яке полягає у правомірності застосування пенсійним органом коефіцієнтів зменшення пенсії згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".
Статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року №4059-IX установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України, зокрема, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",..... (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" від 03 січня 2025 року № 1 (далі - Постанова №1), яка набрала чинності 03 січня 2025 року та застосовується з 1 січня 2025 року.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 1, для тієї частини пенсійних виплат, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановлюються коефіцієнти до відповідних сум перевищення: від 10 до 11 прожиткових мінімумів - 0,5, від 11 до 13 прожиткових мінімумів - 0,4, від 13 до 17 прожиткових мінімумів - 0,3, від 17 до 21 прожиткових мінімумів 0,2. Для виплат, які перевищують 21 розмір прожиткового мінімуму, встановлено коефіцієнт 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону № 1058-IV, і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону № 1058-IV, перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону № 1058-IV.
Пунктом 2 цієї Постанови № 1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону № 2262-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням встановлених коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії. При цьому такі коефіцієнти не застосовуються до осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Таким чином, положеннями статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови № 1 запроваджено тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом № 2262-ХІІ, що не узгоджується із приписам статті 11 Закону № 2262-ХІІ, який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
Крім того, застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії згідно із статтею 46 Закону № 4059-IX та пункту 1 Постанови № 1 призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом, а також порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. Поширення дії Закону № 4059-IX та Постанови № 1 на пенсії, що призначені відповідно до Закону України № 2262-XII, є грубим порушенням норм Конституції України, зокрема статей 8, 19 та 92.
Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 зазначав, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007). Крім того, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), так само, як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Отже, Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб можлива лише у випадку внесення відповідних змін, зокрема, до Закону № 2262-ХІІ, а інші нормативно-правові акти застосовуються лише у випадку їх прийняття відповідно до цих законів.
Також суд наголошує, що зміни до Закону № 2262-ХІІ у частині, яка регламентує спірні правовідносини (щодо обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії та застосування до суми перевищення коефіцієнту, визначеного Постановою № 1), не вносилися.
Повертаючись до обставин справи судом встановлено, що під час перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 р., з 01.05.2025 р. ГУ ПФУ застосовані коефіцієнти зменшення пенсії, передбачені пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1.
З огляду на вказане та враховуючи, що застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, положень статті 46 Закону № 4059-IX та постанови № 1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії з 01 березня 2025 року та з 01.05.2025 із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону № 4059-IX та пунктом 1 Постанови № 1, не відповідають приписам статей 19, 92 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим є протиправними.
Застосувавши нормативно-правові акти, які не урегульовують умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, протиправно обмеживши право позивача на належний соціальний захист, ГУ ПФУ вийшло за межі наданих повноважень, що є беззаперечною підставою для визнання протиправними його дій щодо перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 р. та з 01.05.2025 р. із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону № 4059-IX та пунктом 1 Постанови № 1.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, суд приходить до висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
VIІ. Розподіл судових витрат.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, 
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року основного розміру пенсії з 90 % на 70 % грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, та з 01 травня 2025 року перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням 90 процентів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачені суми.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01.03.2025 року та з 01.05.2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 року та з 01.05.2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" та з урахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна