Справа № 753/6924/24 
Провадження 2/438/47/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

13 березня 2026 року м. Борислав
Бориславський міський суд Львівської області
в складі головуючого судді Слиша А.Т.,
за участі секретаря судових засідань Кекош Н.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 серпня 2023 року невстановлена особа, яка назвала себе « ОСОБА_3 » шляхом обману та зловживання довірою змусила ОСОБА_1 здійснити без належної правової підстави ряд грошових переказів на банківську карту третьої особи ОСОБА_2 . З даного приводу позивач звернувся з електронним зверненням ID НОМЕР_1 від 23 серпня 2023 року до Управління протидії кіберзлочинам у м. Києві Національної поліції України, що підтверджується відповідною електронною відповіддю Національної поліції України на вказане звернення. Згідно відповіді Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, яку позивач зміг отримати в результаті звернення до прокуратури, випливає, що за результатами перевірки складу злочину не вбачається і таким чином матеріали не були внесені до ЄРДР, з чим позивач не погоджується. Проте сам факт переказу грошових коштів без достатньої правової підстави на банківську карту третьої особи відноситься до цивільно-правових відносин та є підставою для звернення до суду з даним позовом. Вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний повернути йому ОСОБА_1 всі безпідставно отримані від нього кошти незалежно від того, в результаті чиєї поведінки відбулося перерахування коштів позивачем на банківський рахунок відповідача. На підставі наведеного, просить позов задоволити.
09 травня 2024 року ухвалю судді Дарницького районного суду м. Києва, вказану цивільну справу передано за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області.
Ухвалою від 27 вересня 2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04 квітня 2025 року заочним рішенням Бориславського міського суд Львівської області ухвалено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий з збір у розмірі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.
09 липня 2025 року до Бориславського міського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 04 квітня 2025 року по справі № 753/6924/24 та клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 квітня 2025 року у справі №753/6924/24.
04 серпня 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області постановлено: поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області задоволено. Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 квітня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів скасовано. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
30.07.2025 від відповідач ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у повному обсязі, з огляду на її необґрунтованість та недоведеність. У обґрунтування відзиву зазначає, що позовна заява необґрунтована, невмотивована, бездоказова, така, що не відповідає вимогам матеріального права та фактичним обставинам справи, а відтак така є незаконна. Зазначає, що не отримував від позивача ОСОБА_1 кошти в розмірі 85 000 грн. В даному випадку грошові кошти в розмірі 85000 грн. не підлягають поверненню позивачу ОСОБА_1 , оскільки він достеменно знав, що в нього відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати таких коштів, проте здійснив таку сплату кілька разів, і в даному випадку позивач ОСОБА_1 поводиться суперечливо, оскільки згодом вимагає повернення сплачених коштів. Зазначає, що між ним та позивачем ОСОБА_1 були відсутні будь-які зобов`язання, а також договірні правовідносини. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві сам визнає та підтверджує про відсутність будь-яких зобов`язань між ними. Вказує, що купив мотоцикл (Кросс) марки КТМ SX 20.03.2023р. Після його володіння вирішив його продати, розмістивши оголошення на «OLX». 17.08.2023р. йому зателефонував «невідомий чоловік», зацікавившись оголошенням. Поспілкувавшись з ним вони домовились про зустріч за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрівшись з ним орієнтовно в 20:00 год. 17.08.2023р. при огляді мотоцикла його все влаштовувало, тому домовились про покупку (покупцем був хлопчина 13-14 років).При розрахунку за мотоцикл він заявив, що немає готівки і спитав чи можливий розрахунок здійснити на картку, на що відповідач відповів, що «так», на що покупець повідомив: «давайте номер карти, батько скине кошти». Загальна сума покупки за мотоцикл повинна була бути 70 000 грн. О 20:38 год. 17.08.2023р. відповідачу здійснили перерахунок коштів на карту в сумі 25000 грн., пізніше о 20:42 здійснили переказ ще 25000 грн., тоді о 20:44 год. йому переказали ще 34000 грн. і о 20:47 год. ще 1000 грн. (разом 85000 грн.). Однак, хто саме здійснював 17.08.2023р. вказані перерахунки - відповідачу не було відомо, з цією особою не був знайомий та жодних домовленостей з ним не мав. Далі відповідач повідомив, покупцю, що «його батько» перерахував більшу суму, про яку вони не домовлялись і хотів номер карти (рахунку) т.зв. «його батька», щоб перерахувати різницю (15000 грн.) йому назад. Далі покупець надав свою карту для повернення надлишку суми. Після перекинутих о 21:34 год. 17.08.2023р. коштів в розмірі 15000 грн. на карту покупця, останній сів на мотоцикл і поїхав у невідомому напрямку. Більше з цим покупцем, ні з його т.зв. «батьком» не спілкувався і не бачився. Жодних звернень (усно по телефону чи письмово) від них не було. Таким чином, жодних помилкових чи безпідставних перерахунків коштів з боку позивача ОСОБА_1 не було здійснено (тим більше 4 рази). Посилання позивача ОСОБА_1 в позовній заяві про те, що невстановлена особа, яка називала себе « ОСОБА_3 » шляхом обману та зловживання довірою змусила його здійснити без належної правової підстави ряд грошових переказів на банківську карту третьої особи – ОСОБА_2 – є безпідставними та голослівними і жодними доказами не підтверджується. На підставі наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
06 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати з Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві: належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 від 23.08.2023 та належним чином засвідчену копію відповіді Солом`янського УП ГУНП у м.Києві на таке звернення; належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 від 04.10.2023 та належним чином засвідчену копію відповіді Солом`янського УП ГУНП у м.Києві на таке звернення; належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 від 19.01.2024.У обґрунтування клопотання представник зазначає, що вказані докази необхідні для даної цивільної справи..
06 жовтня 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області постановлено: витребувати з Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві (місцезнаходження: 03151, м.Київ, проспект Повітряних Сил, 49) належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 23.08.2023р. (№ звернення ІР: НОМЕР_1 ), яке було зареєстровано в ЄО Солом`янського УП ГУНП у м.Києві за №35501 від 23.08.2023р., та належним чином засвідчену копію відповіді Солом`янського УП ГУНП у м.Києві на таке звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 23.08.2023р. (№ звернення ІР: НОМЕР_1 ); належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 04.10.2023р., яке було зареєстровано в ЄО Солом`янського УП ГУНП у м.Києві за №41928 від 04.10.2023р., та належним чином засвідчену копію відповіді Солом`янського УП ГУНП у м.Києві на таке звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 04.10.2023 р.; належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 19.01.2024 р. яке було зареєстровано в секторі документального забезпечення Солом`янського УП ГУНП у м.Києві за ВХ-Б-372/вс від 19.01.2024р.
25 листопада 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів. Справу призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судове засідання не з`явився, 13.03.2026 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 13.03.2026 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання, яким просить судове засідання проводити без участі відповідача та його представника, з врахуванням письмових пояснень відповідача долучених до матеріалів справи. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач відповідно до квитанції № К381-5Т59-60КХ-СК07 від 17.08.2023 року на банківський рахунок № НОМЕР_2 перерахував грошові кошти в розмірі 34 000,00 грн.
Відповідно до довідки про операцію №694990902975 від 17.08.2023 року позивачем на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приват Банк» без належної правової підстави було здійснено переказ грошових коштів на суму 10 000,00 гривень.
Згідно довідки про операцію №617706358760 від 17.08.2023 року позивачем на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приват Банк» без належної правової підстави було здійснено переказ грошових коштів на суму 25 000,00 гривень.
Також, позивачем на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приват Банк» без належної правової підстави було здійснено переказ грошових коштів на суму 25 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією про платіжну інструкцію №dfdc88ea-cc89-4adc-b0fd-93686cc41d0c від 17.08.2023 року.
Відповідно до відповіді АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7 -241127/65990-БТ від 02.12.2024 року банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої було підтверджено інформацію щодо власника рахунку № НОМЕР_2 : ПІБ – ОСОБА_2 ; дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІПН - НОМЕР_3 ; паспорт серія і номер – НОМЕР_4 ; ким видано – Бориславським МС ГУ ДМС України у Львівській області; дата видачі – 07 травня 2014 року; адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідно до витребуваної судом інформації, а саме відповіді на звернення ОСОБА_1 від : 23.08.2023, 04.10.2023, 19.01.2024, Соломянське управління поліції ГУНП у м.Києві інформувало, що слідчим відділенням з приводу звернень ОСОБА_1 не вбачається ознак кримінального правопорушення. Перевірку по матеріалах припинено, матеріали №28576 від 12.07.2023 та матеріали ЄО№ 35501 від 28.08.2023 списано до справ Соломянського УП ГУНП у м.Києві (а.с.216-219).
Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно достатті 1212 ЦКУкраїни особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
В статті 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Згідно із частиною першоюстатті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування(частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В ч.1ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Диспозиція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоча і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
При визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20) та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22).
Звертаючись до суду із позовом позивач вказав, що між ним і відповідачем жодних цивільно-правових, господарських, фінансових зобов`язань не існує .   ОСОБА_1  сплатив   ОСОБА_2  кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивач добровільно сплачував кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховував відповідачу кошти кілька разів, різними сумами, добровільно. У призначеннях платежу позивач зазначав, що призначенням платежу є переказ власних коштів. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що грошові кошти вносилися на умовах їх наступного повернення. 
Так як позивач не був зобов`язаний перераховувати кошти внаслідок відсутності договірних відносин із відповідачем або будь-яких інших зобов`язань, проте він здійснював ці платежі то його поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною.
Разом з тим суд враховує, що позивач не надав пояснень щодо отримання інформації про номер розрахункового рахунку відповідача і не надав доказів, що він звертався до банку з метою скасування операції про переказ коштів. Також суд приймає до уваги те, що з моменту перерахування коштів до моменту направлення електронного звернення до Управління протидії кіберзлочинам у м. Києві, минуло шість днів.
В своїй сукупності, на думку суду, наведені докази та обставини свідчать про те, що поведінка позивача є суперечливою, оскільки вказуючи в своїй позовній заяві про відсутність свого обов`язку, позивач перерахував кошти, чим погодився на настання невигідних для себе наслідків.
З огляду на викладене, враховуючи суперечливий характер поведінки позивача, з огляду на відсутність достеменних доказів безпідставності перерахування коштів, приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду, суд відмовляє у задоволенні позову.
Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих кошті.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені та проголошені 13.03.2026.
Повний текст рішення виготовлений, 25.03.2026.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .
Представник позивача: Нечай Руслан Васильович, (довіреність №б/н від 26.07.2024);
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .
Представник відповідача: Романський Сергій Іванович, (ордер серії ВС№1354489 від 16.06.2025).

Головуючий суддя Андрій СЛИШ