ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/288/24	Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М. 	
Провадження № 33/817/95/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. 30 січня 2026 року подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на її апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не брав участь в судовому засіданні та не був присутнім під час оголошення судового рішення, оскаржувану постанову не отримував. Після укладеної угоди про правову допомогу, представник ознайомилась з матеріалами справи 20 січня 2026 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Також, захисник просить врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем війської частини НОМЕР_1 , про що було повідомлено поліцейських, тому не був присутній на суді, оскаржити постанову суду не встиг, адже у зв`язку із несенням служби, ОСОБА_1 , виконуючи свій військовий обов`язок не мав можливості виїхати з території бойових дій, а тому його доступ до правової допомоги обмежено.
Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши її доводи в частині клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що у останній поновленню не підлягає у зв`язку з наступним.
Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Отже, початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення закон пов`язує виключно з датою її винесення.
Інших положень щодо строків апеляційного оскарження постанови судді Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить . 
Тобто, у цій справі строк апеляційного оскарження постанови судді, винесеної 30 травня 2024 року закінчився 10 червня 2024 року.
Апеляційну скаргу подано 30 січня 2026 року, тобто з рпропуском визначеного законом процесуального строку на її оскарження на 1 рік 7 місяців та 10 днів після винесення постанови суду, що суттєво перевищує встановлений законом строк оскарження.
З матеріалів справи та змісту апеляційної скарги вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 16 лютого 2024 року і при цьому роз`яснено його процесуальні права згідно ст.268 КУпАП. Також, йому було роз`яснено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися Бережанським районним судом.
ОСОБА_1 в судове засідання 30 травня 2024 року не з`явився без поважних причин, не подавав заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи. При цьому, в справі міститься рекомендоване повідомлення про вручення йому особисто 02.04.2024 року поштового відправлення з судовою повісткою про час та місце розгляду справи в суді. Також його представник Сливінський О.В. був присутній під час розгляду справи 30 травня 2024 року та будь-яких клопотань про те що ОСОБА_1 не відомом про судове засідання чи про його відкладення та особисту участь у ньому ОСОБА_1 не заявляв.
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №34 від 14.06.2024 року ОСОБА_1 оплатив судовий збір в сумі 605,60 грн., а також штраф, накладений на нього згідно оскаржуваної постанови суду 30 травня 2024 року в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., що також підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №35 від 14.06.2024 року (а.с.20), що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо результатів розгляду справи №593/288/24.
В апеляційній скарзі не наведено жодних причин, які перешкодили подати ОСОБА_1 апеляційну скаргу протягом визначеного законом строку або з часу сплати ним накладеного адміністративного стягнення.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи та наслідки її вирішення, оскільки йому було відомо про дату та місце судового розгляду, його інтереси в суді представляв представник, а після винесення постанови він добровільно сплатив судовий збір та штраф, що свідчить про усвідомлення змісту та результатів судового рішення.
Оскільки ОСОБА_1 знав як про час та місце розгляду справи у суді так і про винесене відносно нього судове рішення, то він мав реальну можливість у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу, однак таким правом не скористався без поважних на те причин.
Доводи апеляційної скарги в частині клопотання про поновлення строку оскарження з тих підстав, що ОСОБА_1 є військовослужюовцем в/ч НОМЕР_1 , тому оскаржити постанову суду не встиг, оскільки не мав можливості виїхати з території бойових дій, захисник обґрунтувала лише фото-копією воєнного квитка НОМЕР_2 згідно якого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу у Чорноморському флоті та Морській піхоті ДШБ, а також почав проходити службу у в/ч НОМЕР_3 25.07.2023 року.
Такі доводи захисника апеляційний суд оцінює як непереконливі і неналежні, оскільки такий доказ не підтверджує фактичне перебування ОСОБА_1 у зоні бойових дій, саме в період розгляду справи чи строку на апеляційне оскарження і не свідчить про наявність об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк чи повідомлення особисто або через представника про відкладення її розгляду та бажання особисто прийняти в ній участь.
В апеляційній скарзі не наведено жодних обставин, які би об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу особисто або через уповноваженого представника у межах передбаченого законом десятиденного строку.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що ОСОБА_1 не брав участь в судовому засіданні та не був присутнім під час оголошення судового рішення, з оскаржуваною постановою не ознайомився, а після укладеної угоди про правову допомогу, представник ознайомилась з матеріалами справи лише 20 січня 2026 року не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку оскарження, оскільки вони не пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.
Отже, в даному випадку не вбачається існування об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, а тому відсутні підстави для висновку, що цей строк пропущений з поважних причин. 
Враховуючи наведене в задоволенні клопотання про поновлення цього строку адвокату Мотальовій-Кравець В.Ю. слід відмовити.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. на вказану постанову повернути.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя