Справа № 366/438/26
Провадження № 1-кп/366/181/26

В И Р О К
Іменем України

20 квітня 2026 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків кримінальне провадження № 12025111180000422 від 28.11.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Людвинівка, Іванківського району, Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, проживає в цивільному шлюбі, підробляє у фермера по догляду за коровами, обіцяний дохід 400 грн/добу, неповнолітніх утриманців немає, не інвалід, не депутат, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

1. Встановлені судом обставини кримінального правопорушення.
20 березня 2024 року постановою Іванківського районного суду Київської області у справі № 366/578/24, яка набрала законної сили,  ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 26.11.2024 року у справі № 366/2697/24,  ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 3 роки.
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 10.03.2025 року у справі № 366/202/25,  ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 14.04.2025 року у справі № 366/718/25,  ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 5 років.
Крім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 26.11.2024 року у справі № 366/716/25,  ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Реалізуючи свій злочинний умисел,  ОСОБА_4 , діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанов суду, що набрали законної сили, маючи реальну можливість їх виконати, 21.11.2025 приблизно о 19 годині 50 хвилин умисно керував транспортним засобом – легковим автомобілем марки ВАЗ модель 21043 по автомобільній дорозі між с. Термахівка та с. Олізарівка, Вишгородського району Київської області, будучи позбавленим права транспортними засобами, був зупинений працівниками поліції.

За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

2. Висловлена  ОСОБА_4  безпосередньо у судовому засіданні позиція з приводу пред`явленого йому обвинувачення у даному кримінальному провадженні. 

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся та просив суд за можливості призначити покарання у виді штрафу.

2-1. Прокурор ОСОБА_3  у судових дебатах просив суд визнати  ОСОБА_5  винним у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 382 КК України та з урахуванням особи обвинуваченого просив призначити мінімальне покарання в межах санкції статті у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

3. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України у відповідності до приписів ч. 3 ст. 349 КК України. 

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Так, обвинувачений  ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження, в частині обвинувачення  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов переконання про доведеність винуватості  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

4. Мотиви призначення покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 .
Вивченням особи обвинуваченого  ОСОБА_4  встановлено, що він є уродженцем с. Людвинівка, (Іванківського) Вишгородського району, Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , перебуває у цивільному шлюбі, дітей від шлюбу не має, але є діти дружини від попереднього шлюбу, офіційно не працює, але підробляє у місцевого фермера по догляду за великою рогатою худобою (коровами), із середньою освітою, раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, однак зловживає спиртними напоями, не інвалід, не депутат, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Вишгородського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, ОСОБА_6  дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 

При призначенні покарання обвинуваченому  ОСОБА_4  суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин (ч. 1 ст. 382 КК України), особу винного, його вік, сімейний стан, матеріальний стан, та стан здоров`я, його молодий вік, а також обставини, які пом`якшують та/або обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого  ОСОБА_4  згідно з ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_4  у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому  ОСОБА_4  покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 382 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого  ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він ( ОСОБА_4 ) протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

За ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, додатково покласти на засудженого  ОСОБА_4  обов`язок, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ модель 21043, який відповідно до постанови слідчого ОСОБА_7 від 28.11.2025 року передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 , - залишити в його розпорядженні.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя    ОСОБА_8