Справа № 541/274/26 
№ провадження 1-кп/541/164/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170550001145 від 14.11.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Комишуваха міста Краматорська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одружений, пенсіонер, має статус внутрішньо-переміщеної особи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - 

В с т а н о в и в :

14 листопада 2025 року близько 10.00 год., ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи у приміщенні магазину «Посад» ТОВ «ТАН-23», розташованого за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Воскресінська, 6, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, шляхом вільного доступу, таємно викрав з магазину пластмасовий купівельний візок Shopping Basket UP.80 об`ємом 80 л., ринкова вартість якого відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-25/25304-ТВ від 19.11.2025 становить 5333 гривні 46 копійок. Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим повністю довів свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши тим самим потерпілій юридичній особі ТОВ «ТАН-23» матеріальних збитків на суму 5333 гривні 46 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 28 січня 2026 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468,469,472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України – у виді позбавлення волі на строк п`ять років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений  ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України, КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисного.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим, та призначення узгодженого ними покарання. 

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку. 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, потерпілий дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_4 , зі згоди представнка потерпілого ОСОБА_6 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 січня 2026 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з  ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: 
- пластмасовий візок, який передано до камери зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Якова Усика, 34 м. Миргород – повернути за належністю власнику (магазин «Посад» ТОВ «ТАН-23»);
- DVD-R диск з файлами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	ОСОБА_1