Справа № 738/2662/25 
№ провадження 2/738/77/2026 

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
заочне
18 лютого 2026 року       м. Мена 

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:
суддi - Волошиної Н.В.
з участю секретаря судового засідання - Шугалій А.С.
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:
І. Зміст позовних вимог.
У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 105692,28 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором №2001579889501 від 17 березня 2020 року в розмірі 62639,80 грн та за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року в розмірі 43052,48 грн, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн понесені при зверненні до суду.
Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2020 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2001579889501, відповідно до якого йому було надано кредит в сумі 35947,26 грн. В подальшому, 14 вересня 2022 року між сторонами у справі також було укладено кредитний договір №1010544877, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 42173,05 грн. 
Відповідно до умов вказаних кредитних договорів відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений термін, а за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року ще і сплатити комісію. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 09 квітня 2025 року утворилась заборгованість, зокрема за кредитним договором №2001579889501 від 17 березня 2020 року в розмірі 62639,80 грн, яка складається із заборгованості за кредитом -30206, 53 грн, заборгованості за процентами – 32433,27 грн, за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року в розмірі 43052,48 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 29465,83 грн, заборгованості за процентами – 5,78 грн, та заборгованості за комісією – 13580,87 грн, яку і просить стягнути позивач на свою користь з відповідача.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 26 грудня 2025 року.
У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, судовий розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 18 лютого 2026 року.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року, з урахуванням думки представника позивача, постановлено провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Судом встановлено, що 17 березня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву №2001579889501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких просив надати йому споживчий кредит на наступних умовах: сума - 10000 гривень; строк - 12 місяців; розмір процентної ставки – 47,88% річних; спосіб надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с.26).
Наявність підпису відповідача у вказаних вище документах свідчить про його обізнаність з умовами кредитування.
З довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001579889501 від 17 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 17 березня 2020 року по даному договору встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався, останній раз 16 березня 2022 року до 35947,26 грн (а.с.43).
Відповідач користувався кредитними коштами за кредитним договором №2001579889501 від 17 березня 2020 року, що підтверджується відомостями, які містяться у виписці за кредитним договором (а.с.58).
Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором №№2001579889501 від 17 березня 2020 року станом на 09 квітня 2025 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 62639,80 грн, в тому числі: 30206,53 грн – заборгованість за сумою кредиту, 32433,27 грн – заборгованість за відсотками (а.с.46-48).
14 вересня 2022 року ОСОБА_1  електронним підписом підписав Заяву №1010544877 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких просив надати йому споживчий кредит на наступних умовах: сума – 42173,05 гривень; строк - 24 місяці; розмір процентної ставки – 0,01% річних; визначено суми платежів з 14 вересня 2022 року по 14 вересня 2024 року у вигляді щомісячного платежу та останнього платежу; комісія за обслуговування кредитної заборгованості -1,4%; спосіб надання кредиту - банківський переказ (за реквізитами зазначеними у п.10).
В заяві №1010544877 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що ОСОБА_1 підписанням даної заяви беззастережно підтвердив, що ознайомлений з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом – ДКБО), тарифами банку та цілком згодний, в тому числі з умовами ДКБО щодо надання права Банку на здійснення договірного списання з усіх відкритих в банку рахунків Клієнта; всі умови ДКБО його зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; розуміє наслідки підписання Заяви електронним підписом, підтверджує, що підписання вказаним підписом має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на паперовому носії, і що електронні документи, створені та підписані відповідно до умов ДКБО не можуть бути заперечені, відмінені, розірвані, визнані недійсними тощо лише на тій підставі, що вони підписані/вчинені в електронній формі; до підписання заяви отримав в паперовій формі інформацію згідно з ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на Сайті Банку (а.с.24-25).
Пунктом 5 паспорту споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту та наведено відповідний графік.
Наявність електронного підпису відповідача у вказаних вище документах також свідчить про його обізнаність з умовами кредитування.
В матеріалах справи містяться роздруківки Публічної пропозиції АТ ”ПУМБ” на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакціях, що діють з 06.04.2018 та з 12.06.2019 року, які не містять підпису ОСОБА_1 ..
Відповідно до платіжної інструкції № TR.60100850.54275.21556 від 14 вересня 2022 року на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 42173,05 грн. кредитних коштів за договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року (а.с.43 на звороті).
У письмовій вимозі (повідомленні) АТ ”ПУМБ”, адресованій ОСОБА_1 від 10 квітня 2025 року за вих.КНО-44.2.2/580 (а.с.на звороті 40-41), яка була відправлена відповідачу рекомендованим листом через відділення поштового зв`язку, позивач вимагає від ОСОБА_1 протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення, погасити заборгованість, яка станом на 09 квітня 2025 року, становить 105692,28 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором №2001579889501 в розмірі 62639,80 грн та за кредитним договором №1010544877 в розмірі 43052,48 грн. В даному повідомленні також зазначається, що у разі невиконання відповідачем вимог, які в ньому містяться, позивач буде змушений застосувати примусове стягнення заборгованості в судовому порядку.
Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року станом на 09 квітня 2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року в розмірі 43052,48 грн, в тому числі: 29465,83 грн – заборгованість по сумі кредиту; 5,78 грн – заборгованість по процентам; 13580,87 грн – заборгованість по комісії (а.с.44-45).
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження укладення між сторонами даного спору кредитних договорів та отримання відповідачем грошових коштів на споживчі цілі.
Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договорами.
Уклавши з позивачем кредитні договори та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушував зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2001579889501 від 17 березня 2020 року є правомірними та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року, суд дійшов наступного.
Так, позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження укладення між сторонами даного спору 14 вересня 2022 року кредитного договору №1010544877 та отримання відповідачем грошових коштів на споживчі цілі в розмірі 42173,05 грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних.
Разом з тим, пунктом 5 умов заяви №1010544877 від 14 вересня 2022 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також паспортом споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4%.
Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України ”Про захист прав споживачів” (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України ”Про споживче кредитування”), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10.06.2017 року набрав чинності Закон України ”Про споживче кредитування” від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України ”Про захист прав споживачів” текст статті 11 викладено в такій редакції: ”Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України ”Про споживче кредитування”.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України ”Про споживче кредитування” після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України ”Про споживче кредитування”, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України ”Про споживче кредитування” (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України ”Про споживче кредитування”.
Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21.
В пункті 5 умов заяви №№1010544877 від 14 вересня 2022 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної ОСОБА_1 , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України ”Про споживче кредитування”.
За вищенаведених обставин, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 кредитного договору, укладеного 14 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та АТ ”ПУМБ” щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. 
Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором №№1010544877 від 14 вересня 2022 року відповідачем фактично на погашення заборгованості сплачено: 12707,22 грн – за кредитом, 590,42 грн – комісії. Станом на 09 квітня 2025 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 43052,48 грн, яка складається з 29465,83 грн – заборгованість по сумі кредиту, 5,78 грн – заборгованість по процентам та 13580,87 грн – заборгованість по комісії (а.с.44, 45). 
Із наданого банком розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що саме за узгодженою сторонами спору відсотковою ставкою, у розмірі 0,01% річних розраховано заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за відсотками.
Враховуючи викладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку ОСОБА_1 не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи ст.530 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №№1010544877 від 14 вересня 2022 року по сумі кредиту в розмірі 29465,83 грн та заборгованості по процентам в розмірі 5,78 грн є обґрунтованими.
З огляду на те, що банком без належних на те правових підстав була нарахована відповідачу комісія за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року на загальну суму 13580,87 грн, з яких ОСОБА_1 сплачено 590,42 грн, які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 28881,19 грн, виходячи з розрахунку: 29465,83 грн (заборгованість по сумі кредиту) + 5,78 грн (заборгованість по процентам) – 590,42 грн ( кошти внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) =28881,19 грн.
З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2097,56 грн. в порядку розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Керуючись статтями 2, 4 12, 13, 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 91520 (дев`яносто однієї тисячі п`ятсот двадцять) гривень 99 копійок, яка складається із заборгованості за кредитним договором №2001579889501 від 17 березня 2020 року в розмірі 62639,80 грн, за кредитним договором №1010544877 від 14 вересня 2022 року в розмірі 28881,19 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 2097 (дві тисячі дев`яносто сім) гривень 56 копійок на повернення судового збору. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: вул. Андріївська, 4 м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України -14282829.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя         Н.В.Волошина