Справа № 307/4732/25 Провадження № 2/307/1775/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бряник М.М.
секретар судового засідання Бабинець Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє - адвокат Петрик Віталій Васильович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Інна Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович та ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , інтереси якого представляє - адвокат Петрик Віталій Васильович звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Інна Михайлівна та Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В позові посилається на те, що банк «Райффазен банк Україна» з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з другої сторони уклали договір іпотеки №PCL-801/259/2006 (майнової поруки). Керуючись п. 1.1 договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань, визначених у ст. 2 цього договору, іпотекодавець надає цим іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, визначене у ст. 3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 договору, іпотека за договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати Боржником кожного і всіх його платіжних зобов?язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії, а саме: повернення кредиту; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені та прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата процентів та штрафу за нецільове використання кредиту; відшкодування збитків, витрат та будь-яких інших штрафів, комісій викликаних порушенням Кредитного договору; розмір боргових зобов?язань.
Згідно з п. 3.1 ст. 3 договору, предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцям на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Тереблянської сільської ради «10» жовтня 2006 року та зареєстрованим в Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації «10» жовтня 2006 року під реєстр. №355 в книзі. 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар I.M. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується виконавчим написом №2849.
Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 26.10.2006 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області Русин H.І. за реєстром №2669, передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» за договором про відступлення права вимоги від 23.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстром №7275. Строк платежу за визначеним договором іпотеки настав 15.06.2014 року.
За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. пропонує задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 40 134,34 доларів США; заборгованість по відсоткам 4436,10 доларів
США; ??що всього становить 44 570,44 доларів США (сорок чотири тисячі п?ятсот сімдесят доларів США) 44 центи), що за курсом НБУ станом на 25.07.2014 року (1 долар США= 11,752797 гривень) становить 523 827,33 гривень (п?ятсот двадцять три тисячі п?ятсот двадцять сім гривень 33 коп.), витрати, пов?язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700 гривень.
Всього, в гривневому еквіваленті , з урахуванням витрат, пов?язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 525 527,33 гривень (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п?ятсот двадцять сім гривень 33 коп.).
Строк, за який провадиться стягнення, - сім років п?ять місяців чотирнадцять днів, а саме з 26.10.2006 року по 09.04.2014 року.
Виконавчий напис має бути пред?явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення. Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій , тобто з 25.07.2014 року.
Представник позивача вказує, що 15 липня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович видав постанову про відкриття виконавчого провадження №78625743, якою відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2849 виданого 2014 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.
15 жовтня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович у відповідь за адвокатський запит адвоката Петрика В.В. (на б/н від 14 жовтня 2025 року) про надання інформації та документів зазначив, що надсилає копію постанови про відкриття виконавчого провадження №7862743 від 22 липня 2024 року, яка містить ідентифікатор доступу до матеріалів вказаного провадження та копію виконавчого напису з додатками.
Саме за результатами відповіді приватного виконавця Лукечі О.В. від 15 жовтня 2025 року на адвокатський запит позивач ознайомився зі змістом виконавчого напису нотаріуса, який перебуває на виконанні у виконавчому провадженні №7862743. До липня місяця 2025 року позивачу не було відомо ні про факт учинення виконавчого напису, ні про відкриття відповідного виконавчого провадження, а відомості та копії документів були отримані виключно у відповідь на зазначений адвокатський запит. Вважає, що виконавчий напис №2849 від 25 липня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., не підлягає примусовому виконанню, з огляду на таке.
24 лютого 2024 року згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», введено в Україні воєнний стан у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об?єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Відповідно до п. 10.7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», на строк дії мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), передбаченого пунктами 23-29 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зупиняються строки пред?явлення виконавчих документів до виконання, вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти), що стосуються стягнення грошового зобов`язання за такими кредитними договорами (договорами позики), а також звернення стягнення на предмет забезпечення за договором застави, іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за таким кредитним договором (договором з позичальника (його правонаступника) та особи, яка єпоручителем, майновим поручителем виконання зобов`язання за таким договором. Отже, на період дії воєнного стану зупинено дію деяких статей Закону України «Про іпотеку», які регулюють питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому вважає, що відсутні правові підстави для примусового виконання виконавчого напису №2849 від 25 липня 2014 року у період дії в Україні воєнного стану та упродовж тридцятиденного строку після його припинення або скасування.
Відсутні абсолюто будь-які докази того, що могли би підтвердити безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а також порушено умову, відповідно до якої, з дня виникнення права вимоги не повинно минути більше трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
При вчиненні виконавчого напису заборгованість позивача перед відповідачем не була безспірною, оскільки вимоги стягувача є неправомірними (в частині розміру заборгованості). За час існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, спорів між останніми не виникало, домовленостей про дострокове розірвання кредитного договору не було, звірка взаєморозрахунків не проводилась, сума заборгованості позивача перед відповідачем не уточнювались та не встановлювались, у зв?язку з чим відсутні документи, які б підтверджували безспірність вимог відповідача до позивача з розрахунку їх розміру.
Вважає, що обов?язковою умовою для вчинення виконавчого напису, зокрема, є надання йому відповідачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Позивач заперечує наявність боргу (вважає спірною заборгованість) перед відповідачем. Стверджує, що позивачу не надходили повідомлення про наявність заборгованості, її розмір та про обов?язок її погасити у терміни, визначені кредитором, а тому він був позбавлений можливості подати обґрунтовані заперечення або письмову згоду на стягнення боргу. У разі стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому захист його інтересів здійснюється шляхом вручення йому повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення.
Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І,М., вчиняючи виконавчий напис №2849 від 25 липня 2014 року, жодним чином не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Припущення щодо безспірності іншої відповідальності боржника зроблено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. одноособово без урахування думки та позиції позивача.
Відсутні докази безспірності відповідальності позивача під час примусового виконання виконавчого напису №2849 від 25 липня 2014 року. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Розрахунок розміру невиконаних зобов?язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.
Вказує, що позивачу навіть не надходили ні листи від нотаріуса ні сам його виконавчий напис, а тому його не було повідомлено. Відсутні будь-які належні докази безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем для примусового виконання виконавчого напису №2849 від 25 липня 2014 року.
Разом з цим, представник позивача зазначає, що сплинув строк пред?явлення до виконання виконавчого напису №2849 від 25 липня 2014 року, що цілком та повністю унеможливлює пред?явлення зазначеного виконавчого напису до виконання. Так, 16 грудня 2024 року головний державний виконавець Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федина Михайло Михайлович виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52126529. Головний державний виконавець Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федина Михайло Михайлович при примусовому виконанні виконавчого напису №2849, виданого 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 на користь ОТП «Факторинг Україна» всього в еквіваленті становить 525 527,33 грн. встановив, що стягувач (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; м Київ, вул. Фізкультурна, 28, 0368) перешкоджає провадженню або не здійснив авансування витрат ВП 05 травня 2025 року Тячівський районний суд Закарпатської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Реалайнс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження (роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала у справі №307/1129/25 додається) вирішив замінити сторону виконавчого провадження стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», код ЄДРПОУ - 36789421, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», код ЄДРПОУ - 44544575 по примусовому виконанню виконавчого напису №2849, виданого 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року за №CNL-801/059/2006 для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 525 527,33 гривень. Ухвала Тячівського районного суду Закарпатської області у цивільній справі №307/1129/25 від 05 травня 2025 року, набрала законної сили.
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар I.M. вчинила виконавчий напис №2849 25 липня 2014 року, який пред`явлено з пропуском трирічного строку. 
Звертає увагу суду на те, що безпосередньо у самому виконавчому написі №2849 від 25 липня 2014 року встановлено ще коротший строк пред`явлення його до виконання - один рік з для його вчинення. Враховуючи зазначене представник позивача, просить визнати виконавчий напис №2849
таким, що не підлягає виконанню. 
29.01.2026 року представник відповідача ТОВ «Реалайнс Фінанс» Збицька Елліна Павлівна надіслала до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності і просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Зазначає, що у даній справі виконавчий напис № 2849 перебував на примусовому виконанні ще у 2016 році (ВП № 48801208). 24.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа, копія якої, згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», надсилалася сторонам. Крім того, інформація про виконавчі провадження є відкритою та міститься Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), доступ до якої є вільним в мережі Інтернет. Твердження позивача про те, що він не знав про існування боргу та виконавчого провадження протягом дев`яти років, є неспроможними, оскільки: презумпція обізнаності вказує, що добросовісний власник майна та учасник цивільних відносин зобов?язаний цікавитися станом своїх прав та обов?язків. Існування відкритого виконавчого провадження та публічних реєстрів створювало для позивача об?єктивну можливість довідатися про порушення свого права ще у 2016 році, неодноразовість пред?явлення - виконавчий документ пред?являвся до виконання неодноразово (у 2016, 2024 роках), що супроводжувалося процесуальними діями виконавців надсилання постанов, перевірка майнового стану). Факт існування виконавчого провадження у 2016 році, в межах якого здійснювалися виконавчі дії (зокрема, щодо звернення стягнення на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 ), свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність боргу та виконавчого напису щонайменше з 2016 року. Факт обізнаності позивача про наявність боргу та виконавчого напису до липня 2025 року підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 5.05.2025 року у справі №307/1129/25 було задоволено заяву ТОВ «Реалайнс Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні. В рамках розгляду справи № 307/1129/25 заявник (ТОВ «Реалайнс Фінанс») направляв на адресу боржника ( ОСОБА_1 ) копію заяви про заміну сторони, суд здійснював виклик боржника у судове засідання про що міститься посилання в змісті ухвала суду від 05.05.2025.
Таким чином вважає, що ще у березні-квітні 2025 року позивач отримав лист з заявою про заміну сторони її правонаступником, про що є відмітка «Вручене» на сайті «Укрпошта». Вказуючи у позові липень 2025 року як дату "первинної обізнаності". Вважає, що позивач приховує факт своєї участі у справі № 307/1129/25 та факт своєї обізнаності про виконавчий напис, а тому його твердження про дотримання строків звернення до суду є необґрунтованими.
Також заперечує твердження позивача про пропуск стоку пред?явлення виконавчого напису до виконання, ТОВ «Реалайнс Фінанс» вказуючи, що після повернення виконавчого документа стягувачу, строк пред?явлення такого документа до виконання переривався, а тому перебіг строку давності починався заново. 
Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Виконавчий напис № 2849 від 25.07.2014 року неодноразово перебував на виконанні, що щоразу переривало строк давності: виконавчий документ перебував на виконанні у ВП № 48801208 та був повернутий стягувачу Постановою від 24.06.2016 року. Ця дія перервала строк. Виконавчий документ повторно пред?явлено до виконання, внаслідок чого існувало ВП № 52126529, 16 грудня 2024 року головним державним виконавцем Тячівського ВДВС було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (у ВП № 52126529). Саме дата 16.12.2024 року є ключовою. Правомірність пред?явлення у 2025 році. Поточне виконавче провадження було відкрито на підставі заяви, поданої у 2025 році. Оскільки з моменту останнього повернення документа (16.12.2024) до моменту його повторного пред`явлення (липень 2025) минуло менше одного року (при встановленому законом трирічному строку), Відповідач діяв виключно в межах правового поля. Крім того, сам факт відкриття державним виконавцем виконавчого провадження у 2024 році та приватним виконавцем у 2025 році свідчить про те, що уповноважені
Строки пред?явлення виконавчого документа не пропущені, оскільки вони переривалися внаслідок вчинення виконавчих дій, а останнє повернення документа відбулося у грудні 2024 року, що дає право стягувачу пред?являти його до виконання до грудня 2027 року.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд даної справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 02.04.2026 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалайнс Фінанс" будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У додаткових поясненнях від 29.01.2026 року представник просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "Реалайнс Фінанс".
Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Інна Михайлівна будучи відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень №R067091469852, №R067102498922, в судове засідання не з`явилася. 02.04.2024 року надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В., будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 11.12.2025 надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , будучи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №R067125010773, в судове засідання не з`явилася.
Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Розглядаючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та норм права. 
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі – Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Пунктами 1.1, 3.2 - 3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі – Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника – це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). 
З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
В судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райфайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CNL-801/059/2006.
26.10.2006 для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_1 борогових зобов`язань згідно цього кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «Райфайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №РСL – 801/259/2006. Предметом вказаного договору іпотеки є домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить іпотекодавцям на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Тереблянської сільської ради 10 жовтня 2006 року та зареєстрованим в Тячівському РПТІ 10.10.2006 під реєстровим №355 в книзі №02 (а.с.18-25).
В подальшому, як вбачається зі змісту ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/1129/25 провадження №6/307/17/25 від 05.05.2025 року, яка набрала законної сили, право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.28-29).
25 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2849, згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року за № CNL-801/059/2006 для задоволення вимог нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 525527,33 гривень (а.с.26-27).
Згідно ч.4 ст. 182 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом також встановлено, що під час розгляду справи №307/1129/25 провадження №6/307/17/25, було встанолено, що згідно повідомлення начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 14 квітня 2025 року за №33309/247-37, вказаний виконавчий напис перебував на виконанні у Тячівському відділі ДВС номер виконавчого провадження ВП 52126529 відкритого постановою державного виконавця 05.09.2016 року (Ухвала суду від 05.05.2025) (а.с. 28-29).
У межах цього виконавчого провадження, 16.12.2024 року державним виконавцем, винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як стягувач перешкоджає провадженню або не здійснив авансування витрат ВП. 
Наведеною ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 5.05.2025, замінено сторону виконавчого провадження – стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», код ЄДРПОУ – 36789421, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», код ЄДРПОУ - 44544575 по примусовому виконанню виконавчого напису №2849, виданого 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар I.М., згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року за №CNL-801/059/2006 для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно – домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 525527,33 гривень. (а.с. 31)
В подальшому за заявою нового кредитора - Товариством з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» від 21.06.2025 постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської обалсті Лукеча О.В. від 15.07.2025 було відкрито виконавче провадження ВП №78625743 з примусового виконання оспореного виконавчого напису нотаріуса. (а.с. 38-40).
Оспорюючи вказаний виконавчий напис, позивач серед іншого посилається на встановлений на час дії воєнного стану, відповідно до п. 10.7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» мараторій щодо звернення стягнення на предмет забезпечення за договором іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за таким кредитним договором (договором з позичальника (його правонаступника) та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язання за таким договором, вказуючи на відсутність правових підстави для примусового виконання виконавчого напису №2849 від 25 липня 2014 року у період дії в Україні воєнного стану та упродовж тридцятиденного строку після його припинення або скасування.
Надаючи оцінку цим доводам, суд констатує наступне. 
24 лютого 2024 року згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», введено в Україні воєнний стан у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об?єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Відповідно до п. 10.7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», на строк дії мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), передбаченого пунктами 23-29 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зупиняються строки пред?явлення виконавчих документів до виконання, вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти), що стосуються стягнення грошового зобов`язання за такими кредитними договорами (договорами позики), а також звернення стягнення на предмет забезпечення за договором застави, іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за таким кредитним договором (договором з позичальника (його правонаступника) та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язання за таким договором. Відтак становлено, що на період дії воєнного стану зупинено дію деяких статей Закону України «Про іпотеку», які регулюють питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Враховуючи наведене та з огляд на те, що виконавчий напис нотаріуса предявлено до виконання під час дії наведеного мараторію, суд приходить до висновку про відсутність правових підстави для примусового виконання такого у період дії в Україні воєнного стану та упродовж тридцятиденного строку після його припинення або скасування.
Щодо тверджень позивача про наявність спору щодо нарахованих згідно виконавчого напису нотаріуса сум заборгованості у розмірі 525 527, 33 грн, судом встановлено наступне. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) викладено висновок щодо безспірності заборгованості, зокрема, у разі вчинення виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами іпотеки.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною (постанова Верховного Суду від 17.03.2021р. у справі № 361/1488/19).
Як вказано вище вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланого іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Положення закону щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання направлені на фактичне повідомлення заставодавця, з метою надання йому можливість усунути відповідні порушення основного зобов`язання і запобігти зверненню стягнення на його майно. Отже, таке повідомлення слід вважати здійсненим належним чином за умови, що заставодавець отримав його. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення (постанова Верховного Суду від 30.09.2019р. в справі № 357/12818/17 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 645/1979/15-ц).
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
В даній справі відповідач ТОВ «Реалайнс Фінанс» не надав доказів направлення боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, чим позбавив його можливості ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору.
Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У постановах Верховного Суду від 24.11.2021р. у справі № 361/7076/19, від 18.08.2021р. у справі № 201/153130/16 та від 11.09.2024р. у справі № 372/2174/22 викладено висновок про те, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).
Разом з тим, встановлене судом порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, що стосується обов`язку стягувача надіслати боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, яке відповідач не спростував, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Разом з цим, слід зазначити, що не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що вказаний виконавчий напис предявлено до виконання з проспуском строку, з огляду на наступне.
Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 25.07.2014, строк предявлення такого до виконання становить один рік.
Виконавче провадження з виконання виконавчого напису, як встановлено судом відкрито 5.09.2016 та згідно постанови державного виконавця повернуто 16.12.2024. 
Відтак під час розгляду справи встановлено, що на час відкриття виконавчого провадження, діяв Закон України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21.04.1999.
При цьому на час завершення цього виконавчого провадження 16.12.2024 діяв Закон України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Отже, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення виконавчих документів до виконання виданих до 5.10.2016 р.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05.10.2016р.) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
А відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Таким чином, оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу 16.12.2024 року, строк пред`явлення такого перервався, а тому враховуючи приписи пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» такий виконавчий напис нотаріуса міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, тобто до 16.12.2027 року.
Отже на момент звернення ТОВ «Реалайнс Фінанс» із заявою (21.06.2025 р.) про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, строк пред`явлення такого до виконання не сплив.
Доказів оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 5 .09.2016, позивач суду не надав. 
Щодо доводів відповідача про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку звернення до суду, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Передбачений ч. 1 ст. 257 ЦК України, строк позовної давності застосовується судом в тому випадку, коли встановлено, що право позивача порушено, однак воно не підлягає захисту в зв`язку з пропуском строку позовної давності.
За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно із ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цc18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 80), від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18, пункт 61), № 522/2201/15-ц (провадження № 14-179цс18, пункт 62) та № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247цс18, пункт 61), від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (провадження № 14-194цс19, пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-27-цс19, пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс-19, пункт 51), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (провадження № 14-448цс19, пункт 28).
За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Як вказує позивач про існування виконавчого напису від 25.07.2014 року він дізнався у липні 2025 року, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2025 року у ВП №7862743. Разом з цим, заперечуючи таку позицію позивача, відповідач посилається на обставини направлення ним на адресу ОСОБА_1 копії заяви про заміну сторонни виконавчого провадження у межах розгляду цивільної справи №307/1129/25 та здійснення виклику боржника під час судового розгляду, при цьому жодних доказів на підтвердження цих обставин, суду не надав. Стверджуючи про те, що позивач ще у березні-квітня 2025 року отримав лист з заявою про заміну сторони її правонаступником у справі №307/1129/25, відповідач не звернув уваги на трирічний строк позовної давності , який за цих обставин має сплинути лише у березні-квітня 2028. 
При цьому , суд констатує, що постановлення Тячівським районним судом Закарпатської області 05.05.2025 року ухвали про заміну сторонни виконавчого провадження, не свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду, не знайшли свого підтвердження.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. п. 1.1., 3.2.-3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ст. ст. 13, 76, 80, 81, 89, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Інна Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович та ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 липня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Інною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №2849, про стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», код ЄДРПОУ 44544575, м. Харків, пр. Науки, буд. 58, офіс 405.
Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Інна Михайлівна, адреса 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9, Дніпропетровської області.
Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович, адреса м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, офіс 41Б, Закарпатської області.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 .
Дата складення повного судового рішення – 10 квітня 2026 року.

Головуючий    М.М. Бряник