Справа № 464/8823/25
пр.№ 2/464/608/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:     
головуючої – судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,
з участю секретаря судових засідань – БРИНОШ А.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом 

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
представник ТОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №2026268640 від 25 вересня 2019 року в розмірі 7242 грн. 02 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 вересня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2026268640. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачці було надано споживчий кредит зі сплатою процентів, інших платежів, визначених договором. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7242 грн. 02 коп., яка складається з: 4644 грн. 13 коп. заборгованості за тілом кредиту; 0 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками та 2597 грн. 12 коп. заборгованості по комісії. 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №20/08/21, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №2026268640 від 25 вересня 2019 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Відтак, відповідачка перед ТОВ «Цикл Фінанс» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте одночасно з позовними вимогами просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
18 грудня 2025 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 08 січня 2026 року.
Ухвалою суду від 08 січня 2026 року розгляд справи відкладено на 22 січня 2026 року, у зв`язку з неявкою відповідачки.
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 05 лютого 2026 року. 
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 23 лютого 2026 року, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про витребування доказів.
Ухвалою від 23 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 10 березня 2026 року, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про витребування доказів.
Ухвалою від 10 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2026 року, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про витребування доказів.
16 березня 2026 року на адресу суду від АТ «ОТП Банк» надійшли витребуванні докази.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526,530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг"», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Судом встановлено, що 25 вересня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2026268640.
Згідно п.1.1. загальний розмір кредиту становить 6257 грн. 99 коп.; Строк кредитування: 24 місяці; Кінцева дата повернення кредиту: 25 вересня 2021 року.
Згідно п.1.2 кредитного договору процентна ставка фіксована та становить 0,01 % річних.
Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта(п.1.4 кредитного договору).
Згідно з інформацією наданою суду АТ «ОТП Банк» на виконання ухвали, вбачається, що АТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_2 був відкритий рахунок № НОМЕР_1 для погашення боргових зобов`язань за кредитним договором №2026268640 від 25 вересня 2019 року, а також надано розрахунок заборгованості, який обєктивно підтверджує обставини щодо виникнення боргу та складові такого боргу.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 має заборгованість по кредитному договору №2026268640 від 25 вересня 2019 року в сумі 7242 грн. 02 коп., з яких: 4644 грн. 13 коп. заборгованості за тілом кредиту; 0 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками та 2597 грн. 12 коп. заборгованості за комісіями.
20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №20/08/21, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №2026268640 від 25 вересня 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі договору факторингу №20/08/21 від 20 серпня 2021 року, разом із додатками укладеним між АТ «ОТП Банк» та позивачем, останнє набуло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідачки за наведеним вище кредитним договором.
Отримавши кредит, відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а відтак, згідно з розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 7242 грн. 02 коп.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачкою наведений розрахунок, не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, а тому такий беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.
Враховуючи наведене, позов підлягає до задоволення.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: договір про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 серпня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А. від 14 листопада 2025 року, акт №2026268640 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 14 листопада 2025 року на суму 3000 грн., з яких за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» - 500 грн., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 2000 грн. та формування додатків до позовної заяви - 500 грн.
Таким чином, зважаючи на складність справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, враховуючи обсяг надання послуг та виконаних робіт, принципи співмірності, розумності та реальності витрат, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення, у розмірі 1500 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12,81,137,141,263-265,273,279,280-282,354,355 ЦПК України, суд, 

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» задоволити.   
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 заборогованість за кредитним договором №2026268640 від 25 вересня 2019 року в розмірі 7242 грн. 02 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. та 2422 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК