Дата документу 17.02.2026 
Справа № 334/1187/26
Провадження № 1-кп/334/463/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №1-кп/334/463/26, відомості про яке внесені 04.02.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026087050000035, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому.
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статті 390-1 Кримінального кодексу України,-

встановив:
Постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2024 у справі №334/8301/24, провадженню №3/334/3480/24 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Крім того, з адміністративним стягненням, на підставі ст. 39-1 КУпАП вищевказаною постановою ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила домашнє насильство, направлено на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Із вказаним рішенням суду, умовами та кримінальною відповідальністю за ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників ОСОБА_3 15.01.2026 був належним чином ознайомлений спеціалістом управління по роботі з молоддю та сім`єю Департаменту спорту, сім`ї та молоді Запорізької міської ради.
15.01.2026 о 10.05 год. ОСОБА_3 особисто отримав повідомлення від Департаменту спорту, сім`ї та молоді Запорізької міської ради про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми для кривдників, що засвідчено його особистим підписом та повідомлено про необхідність з`явитись 17.01.2026 о 17:00 год. до ФОП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 , достовірно знаючи про обов`язок з`являтись до ФОП « ОСОБА_4 » для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи реальну можливість дотримуватись обов`язків, покладених на нього судом, будучи ознайомленим із умовами та кримінальною відповідальністю за ст. 390-1 КК України, 17.01.2026 не прибув, та в подальшому жодного разу не з`являвся до ФОП « ОСОБА_4 » для проходження програми для кривдників.
Своїми діями, які полягли в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників, яка передбачена Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», завідомо ігнорував виконання постанови Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2026 у справі №334/8301/24, провадження №3/334/3480/24, яка є обов`язковою для виконання, тим самим підірвав авторитет органів правосуддя України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямований на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченої  ОСОБА_3 , яка складена у присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
При призначенні покарання, відповідно до вимого ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 є кримінальним проступком.
За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ст.390-1 КК України як умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені, ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання  ОСОБА_3 , передбачені, ст. 67 КК України, не виявлено.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд доходить до наступного висновку. При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд бере до уваги конкретні обставини вчиненого правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше, в силу ст.89 КК України, не судимий, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, з 2025 неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, востаннє 16.12.2025, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді покарання у виді пробаційного нагляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч. 2 ст. 59-1 КК, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років (ч. 4 ст. 59-1 КК).
У цій справі, враховуючи фактичні дані про особу обвинуваченого, суд вважає слушним призначити пробаційний нагляд на строк 1 рік, котрий полягатиме в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, а саме шляхом покладення на засуджену до пробаційного нагляду, згідно ч. 2, 3 ст. 59-1 КК, таких обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
Тому, суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого, що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваного злочину, поведінки до та після, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на не можливість досягнення мети регламентованої статтями 50, 65 КК України.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Керуючись статтями 369-370, 373-374, 382, 394, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Згідно п. 1-3 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1