ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 лютого 2026 року	Справа №160/33369/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, суб`єкта владних повноважень - Червоногригорівську селищну раду, щодо відмови у внести виправлення у записах до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 за період роботи з 16.05.2016 року по 30.11.2023 року відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58;
- зобов`язати відповідача внести виправлення у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 за період роботи з 16.05.2016 року по 30.11.2023 року, зокрема: «Призначена директором Червоногригорівського селищного будинку культури».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 у період з 16.05.2016 по 30.11.2023 перебувала у трудових відносинах з Червоногригорівською селищною радою, обіймаючи посаду директора Червоногригорівського селищного будинку культури. 16.09.2025 позивач звернулася до відповідача з особистою заявою про внесення виправлень до трудової книжки у зв`язку з невідповідністю запису про займану посаду «виконуюча обов`язки директора» замість «директора». Листом від 18.09.2025 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, мотивуючи необхідністю вирішення зазначеного питання виключно у судовому порядку. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами з 22.12.2025, відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою надано відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
09.12.2025 від виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зауважує, що в позові зазначено відповідачем Червоногригорівську селищну раду Нікопольського району Дніпропетровської області, по тексту позову та в прохальній частині зазначає відповідачем Червоногригорівську селищну раду, але при цьому код ЄДРПОУ позивач вказав виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області. При цьому, Червоногригорівська селищна рада (код ЄДРПОУ 04338434) та виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 41783306) є окремими суб`єктами владних повноважень. 
Також, представник заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи наступним. Червоногригорівський селищний будинок культури не є юридичною особою, а з 01.01.2018 року є структурним підрозділом виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, до цього був структурним підрозділом Червоногригорівської селищної ради. Позивачка була призначена на посаду виконуюча обов`язки директора будинку культури. Такий порядок призначення був зумовлений відсутністю у останньої відповідного рівня вищої освіти. Відповідач вважає твердження позивачки про її роботу безпосередньо на посаді директора Червоногригорівського селищного будинку культури у період з 16.05.2016 по 30.11.2023 такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Додатково відповідач акцентує увагу на тому, що відсутність абревіатури «В.О.» у найменуванні посади не створює для позивачки жодних юридичних наслідків, що, на переконання сторони, свідчить про відсутність у неї реального законного інтересу та матеріально-правової заінтересованості.
12.12.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник підтримав позовні вимоги та заявив клопотання про заміну відповідача, мотивоване тим, що з 01.01.2018 року Червоногригорівський селищний будинок культури - є структурним підрозділом виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради. Отже, на думку позивача належним відповідачем має бути виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради, а не Червоногригорівська селищна рада.
Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема записи у трудовій книжці позивача, копію контракту з працівником та розпорядження голови селищної ради, видані до 01.03.2018 року, судом встановлено, що суб`єктом, з яким позивач перебувала у безпосередніх трудових відносинах, була Червоногригорівська селищна рада. Будинок культури, у якому здійснювала трудову діяльність позивач, на той час перебував у статусі структурного підрозділу Червоногригорівської селищної ради.
Разом з тим, з 01.03.2018 року будинок культури Червоногригорівської селищної ради як об`єкт управління набув статусу структурного підрозділу виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради.
Таким чином, суд доходить висновку, що на момент ініціювання судового розгляду Червоногригорівська селищна рада зі спірних правовідносин вибула, а виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області є її правонаступником. Зазначена обставина сторонами не заперечується.
За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про заміну відповідача у цій справі.
Ураховуючи, що виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області вже подано відзив на позовну заяву, суд доходить висновку, що останній належним чином поінформований про розгляд справи. З метою дотримання засад розумності строків розгляду справи та ефективного використання процесуальних ресурсів, суд не вбачає необхідності у розгляді справи спочатку у зв`язку із заміною відповідача.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 16 травня 2016 року ОСОБА_1 була призначена на посаду виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського будинку культури з 16.05.2016 року до прийняття директора БК на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 16 травня 2016 року №36 о/с.
22 червня 2016 року ОСОБА_1 попереджено як виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського будинку культури про звільнення та подальшу зміну істотних умов праці на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 22 червня 2016 року №43 о/с. З даним розпорядженням ознайомлена під підпис - згодна. 
22 серпня 2016 року - звільнено з посади виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського будинку культури на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 22 серпня 2016 року №52 о/с. З даним розпорядженням ознайомлена під підпис. 
23 серпня 2016 року ОСОБА_1 прийнято на посаду виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського будинку культури на період з 23.08.2016 року по 23.02.2017 за контрактом на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 23 серпня 2016 року №54 о/с. З даним розпорядженням ознайомлена під підпис. 
23 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та Червоногригорівською селищною радою укладено контракт з працівником за посадою виконуюча обов`язки директора будинку культури. Строк дії контракту з 23 серпня 2016 року до 23 лютого 2017 року. 
23 лютого 2017 року - продовжено термін дії вказаного контракту на посаді виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського селищного будинку культури на період з 24.02.2017 року по 24.08.2017 року на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 23 лютого 2017 року №27 о/с. З даним розпорядженням ознайомлена під підпис. 
23 серпня 2017 року - продовжено термін дії контракту на посаді виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського селищного будинку культури на 6 (шість) місяців з 28.08.2017 року по 28.02.2018 року на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 23 серпня 2017 року №48 о/с. З даним розпорядженням позивачка ознайомлена під підпис.
01 березня 2018 року позивачу на підставі її заяви було продовжено термін дії контракту на посаді виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського селищного будинку культури до оголошення результатів конкурсу на заміщення вакантної посади директора Червоногригорівського селищного будинку культури на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 01 березня 2018 року № 90/1 о/с. 
20 серпня 2019 року позивачу на підставі її заяви було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з посади виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського селищного будинку культури на підставі розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 20 серпня 2019 року № 131 о/с. З даним розпорядженням - ознайомлена під підпис.
Відповідно до розпорядження Червоногригорівського селищного голови від 30 листопада 2023 року № 212 о/с, ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючої обов`язки директора Червоногригорівського селищного будинку культури. 
Вищевказане відповідає записам №6-12 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .
16.09.2025 позивач звернулася до відповідача з особистою заявою про внесення виправлень до трудової книжки у зв`язку з невідповідністю запису про займану посаду «виконуюча обов`язки директора» замість «директора». 
Листом від 18.09.2025 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, мотивуючи необхідністю вирішення зазначеного питання виключно у судовому порядку. 
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із змісту статті 43 Конституції України вбачається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. 
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин. Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України. 
Згідно частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. 
За змістом статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Правові засади діяльності у сфері культури, регулює суспільні відносини, пов`язані із створенням, використанням, розповсюдженням, збереженням культурної спадщини та культурних цінностей, і спрямований на забезпечення доступу до них визначається Законом України від 14 грудня 2010 року№ 2778-VI «Про культуру» (далі – Закон № 2778-VI).
Так, відповідно до п. 17 частини першої ст. 1 Закон № 2778-VI будинки культури відносяться до цілісних майнових комплексів клубних закладів та є об`єктами культурного призначення.
Питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру", вирішуються в установленому законом порядку відповідно до п. 20 частини першої ст. 43 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради.
За приписами ст. 21 Закону № 2778-VI, керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п`ять років за результатами конкурсу. Керівники комунальних закладів культури у населених пунктах з населенням до 5 тисяч жителів можуть призначатися на посаду без проведення конкурсу шляхом укладення з ними контракту за результатами співбесіди за умови дотримання вимог, передбачених абзацом першим частини першої статті 21-1 цього Закону.
Вимоги до керівника державного чи комунального закладу культури передбачені ст. 21-1 Закону № 2778-VI.
Так, керівником державного чи комунального закладу культури може бути особа, яка має вищу освіту, стаж роботи у сфері культури не менше трьох років, володіє державною мовою та здатна за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем виконувати відповідні посадові обов`язки.
Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що наявність у ОСОБА_1 відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня (вищої освіти), що є обов`язковою умовою для зайняття посади директора, судом не встановлено. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності необхідної освіти. Водночас, як вбачається з матеріалів відзиву, відповідач наголошує на відсутності у позивача такого рівня освіти, що не заперечується та не спростовується останньою у відповіді на відзив.
Відповідно до положень статті 105 Кодекс законів про працю України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.
Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 804/3583/17 зробив такі висновки:
«суміщення професій/посад розцінюється як виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою).
Водночас, слід зауважити, що суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати…
Міністерством праці та соціальної політики України у листі від 19 квітня 2011 року № 126/06/186-11 було роз`яснено, що виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов`язків - це заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов`язків), коли працівник поряд із своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника. При цьому призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається.
Отже, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника характеризується так:
- виконання додаткових обов`язків у цьому разі означає фактичну заміну працівника, тимчасово відсутнього з причин, які дозволяють зберігати за відсутнім працівником місце роботи (відрядження, відпустка тощо);
- поряд з виконанням додаткових функцій працівник продовжує виконувати свою основну роботу, яка передбачена трудовим договором;
- виконання додаткових обов`язків відбувається протягом його робочого дня, який встановлений умовами укладеного з ним трудового договору;
- виконання додаткових обов`язків оформлюється наказом керівника підприємства про покладання додаткових функцій з виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника;
- призначення працівника виконуючим обов`язки тимчасово відсутнього працівника здійснюється за згодою працівника, якого призначають;
- відповідно до статті 105 КЗпП України працівнику також провадиться доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника;
- порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у відповідному наказі».
Таким чином, вирішуючи питання про правомірність вживання терміну «виконуючий обов`язки» у спірних трудових відносинах, суд виходить з наступного.
Як вище встановлено судом, на момент виникнення трудових відносин посада директора будинку культури Червоногригорівської селищної ради була вакантною. 
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 за період роботи з 16.05.2016 року по 30.11.2023 року, розпоряджень селищного голови від 16.05.2016 №36-о/с, від 22.06.2016 №43-о/с, від 22.06.2016 №б/н, від 22.08.2016 №52-о/с, від 23.08.2016 №54-о/с, від 23.02.2017 №27-о/с, від 23.08.2017 №48-о/с, від 01.03.2018 №90/1-о/с, від 20.08.2019 №131 в-о/с, від 01.03.2018 №90/1-о/с, від 30.11.2023 №212-о/с, особистої заяви ОСОБА_1 від 22.02.2018, Контракту з працівником від 23.08.2016 та додаткових угод №1 та №2 до вказаного Контракту, ОСОБА_1 була не тільки обізнана на момент винесення зазначених документів, а також не заперечувала із посадою «виконуюча обов`язки».
При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що штатний розпис Червоногригорівського селищного будинку культури не потребує передбачення окремої штатної одиниці «виконуючий обов`язки», оскільки такий статус визначає лише правовий режим виконання функцій за наявною вакантною посадою «директора» особою, яка тимчасово її заміщує.
Враховуючи, що позивач була обізнана зі змістом розпоряджень про призначення, виконувала обов`язки на визначених умовах та отримувала відповідну заробітну плату, суд доходить висновку, що записи у трудовій книжці із зазначенням «виконуючої обов`язки директора» відповідають фактичному змісту трудових правовідносин та вимогам законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Таким чином, суд вважає, що доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Червоногригорівська селищна рада (та з 01.03.2018 правонаступник - виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області) у спірних правовідносинах діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням принципів обґрунтованості та законності.
За таких обставин, з огляду на відсутність порушеного права позивача, яке б підлягало судовому захисту у заявлений спосіб, суд доходить висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини четвертої ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно частини п`ятої ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132,139,193,241-246, 250, 251,257-262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець