Справа № 161/18084/25 	Головуючий у 1 інстанції: Антіпова Т. А. 	
Провадження № 22-ц/802/332/26  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом. 
Покликалось на те, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://miloan.ua/) було укладено електронний договір про споживчий кредит № 6652107, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримала кредит у розмірі 10000 грн.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на запропоновані товариством умови кредитного договору, підписавши цей договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор та отримавши кредитні кошти на вказаний нею ж рахунок. 
Також позивач вказував, що 24 вересня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №110- МЛ/Т. Відповідно до умов цього договору до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 36 444 грн 40 коп., а саме: за тілом кредиту - 10000 грн, за відсотками - 20294 грн 40 коп., за комісією - 1150 грн., за неустойкою за порушення грошового зобов`язання - 5000 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь і відшкодувати йому понесені судові витрати по сплаті судового збору та правничу допомогу.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6652107 від 23 квітня 2024 року в розмірі 26650 грн та понесені судові витрати: зі сплати судового збору - 1771 грн 38 коп., за правничу допомогу - 5850 грн.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що в частині відмовлених позовних вимог не відповідає нормам матеріального та процесуального права, та фактичним обставинам справи, позивач ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, дано невірну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, допущено невідповідність зроблених ним висновків обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині стягнутих відсотків, комісії змінити та відмовити у їх стягненні.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин застосовується вимоги Закону України «Про споживче кредитування», а тому максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно не може перевищувати 1 %. Крім того, відмовляючи у стягненні неустойки в сумі 5000 грн, місцевий суд зазначав, що у період дії воєнного стану нарахування неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором не проводиться.
Такі висновки суду є правильними.
Встановлено, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6652107, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов п.п. 1.1-1.5 цього кредитного договору, товариство надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 10000 грн, строком на 360 днів з 23 квітня 2024 року по 18 квітня 2025 року, з денною процентною ставкою 1,16 %.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 51848 грн.
Згідно з п. 1.5.3 договору, комісія за надання кредиту 1150 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Також встановлено, що у день укладення кредитного договору кредитодавець ТОВ «Мілоан» перерахував на рахунок позичальника ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 грн, що підтверджується наявного в матеріалах справи копією платіжного доручення №129102506 від 23 квітня 2024 року.
Крім того встановлено, що згідно договору про відступлення прав вимоги №110- МЛ від 24 вересня 2024 року та витягу з реєстру боржників до цього договору ТОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги в розмірі портфеля заборгованості, в тому числі і право вимоги до боржника ОСОБА_1 .
З приєднаних до матеріалів справи відомості про щоденні нарахування та погашення, виписки з особового рахунку за вказаним вище кредитним договором вбачається, що станом на 20 серпня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 36444 грн 40 коп. і складається із заборгованості: по тілу кредиту - 10000 грн, прострочених відсотках - 20294 грн 40 коп., комісії - 1150 грн, неустойки за порушення грошового зобов`язання – 5000 грн.
З наявної в матеріалах справи копії претензії від 12 серпня 2024 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 письмово попереджувалась позивачем ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про необхідність погашення кредитної заборгованості.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зазначений вище договір про споживче кредитування № 6652107 був укладений між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 в електронному вигляді 23 квітня 2024 року. Відповідно до положень цього договору денна процентна ставка становить 1,16 %. Згідно із розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором проценти за користування кредитом нараховувались з 24 квітня 2024 року.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» продовження строку користування кредитом може здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору.
Виходячи з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Наведене дає підстави для висновку, що починаючи з 25 грудня 2023 року (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не міг перевищувати 1 %.
Отже, кредитодавець, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом договір споживчого кредитування № 6652107 було укладено між ТОВ «Міолан» та відповідачем ОСОБА_1 23 квітня 2024 року, тобто після набрання законної сили у грудні 2023 року положень про розмір денної процентної ставки на рівні 1%, а тому погоджені сторонами відсотки у розмірі 1,16 % є незаконними. Враховуючи наведене, суд першої інстанції, на думку колегії судів, дійшов вірного висновку про необхідність їх перерахунку та стягненню саме у сумі 15 500 грн .
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неустойка з відповідача за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5000 грн не підлягає стягненню, так як її нарахування суперечить вимогам передбачених пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором, взяті на себе зобов`язання не виконала, отримані у кредит грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 26650 грн.
Отже, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав вірну правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді