ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9394/24	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/158/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №607/9394/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року в цивільній справі №607/9394/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі — позивачі) звернулись до суду із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (далі – АТ «СК «ББС Іншуранс», відповідач, апелянт), ОСОБА_6 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтовано тим, що 20 вересня 2023 року о 08 год 30 хв в м.Тернополі по вул.Тарнавського, 4, водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «Mazda CХ-7», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпечності маневру під час виїзду з прилеглої території, а саме, з двору Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №11, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Меrcedes-Веnz GLE 250», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водійки ОСОБА_5 , яка рухалася по вул.Тарнавського, та здійснив зіткнення з її автомобілем, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
05 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/18090/23, яка набрала законної сили.
ОСОБА_6 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із відповідачем ПрАТ «СК Брокбізнес» (на даний час – АТ «СК «ББС Іншуранс») – поліс №ЕР-212116738.
Страхова компанія була належним чином повідомлена про страховий випадок, після чого позивач ОСОБА_4 подав заяву про страхове відшкодування. За результатами оцінки збитків звітом №145345 від 19 листопада 2023 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу визначено у розмірі 167175.55 грн, з яких 23131.23 грн — ПДВ на запасні частини. До виплати, на думку страховика, підлягало 144044.32 грн.
31 жовтня 2023 року ТДВ «СК «Гардіан» виплатило позивачу 100000 грн, які 29 листопада 2023 року були компенсовані відповідачем АТ «СК «ББС Іншуранс» у порядку регресу. 12 лютого 2024 року відповідач додатково сплатив позивачу 44044.31 грн як залишок розрахованої суми.
Паралельно із страховою компанією позивач ОСОБА_4 самостійно замовив оцінку вартості матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП, у незалежного суб`єкта оціночної діяльності – приватного підприємця ОСОБА_7 , відповідно до звіту якої вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Меrcedes-Веnz GLE 350», д.н.з. НОМЕР_2 складає 225802.08 грн (з урахуванням фізичного зносу та без ПДВ). Різниця між двома розрахунками складає 81757.76 грн.
ОСОБА_4 звернувся до АТ «СК «ББС Іншуранс» із вимогою врахувати звіт ПП ОСОБА_7 , однак страховик цього не зробив. Позивач вважає, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема п.36.2, який передбачає обов`язок узгодження розміру страхового відшкодування з потерпілим перед прийняттям рішення про виплату. На думку позивача, оцінювач ОСОБА_8 допустив помилки, що призвели до заниження розміру завданих збитків.
У зв`язку з наведеним, позивачі просили суд:
- стягнути з АТ «СК «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 81757.76 гривень; 
- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 фактичні збитки, завдані в результаті ДТП у розмірі 16557.92 гривень; 
- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 20000 гривень; 
- стягнути з відповідачів судові витрати, понесені позивачами, на їх користь.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з АТ «СК «ББС Іншуранс» в користь ОСОБА_4 81757.76 гривень страхового відшкодування, 1007.23 гривень сплаченого позивачем судового збору, 15000 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 7000 гривень витрат, понесених на оплату транспортно-товарознавчої експертизи.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 , а також в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «СК «ББС Іншуранс», в інтересах якого діє Молдавська О.В., подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, суд першої інстанції не надав оцінки доводам відповідача про неналежність та недопустимість висновку судового експерта Мазура М.С. за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_4 №90/24 від 01 серпня 2024 року, оскільки експерт не здійснював безпосереднього огляду транспортного засобу. Крім цього, до висновку не долучено фототаблиць пошкоджень транспортного засобу. Також, експертом при розрахунку ринкової вартості не вірно визначено коефіцієнт регіону та не надано документів на підтвердження кваліфікації експерта.
Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки порушенню процесуальних строків подання доказів, а саме тому, що висновок експерта №90/24 від 01 серпня 2024 року був поданий 03 грудня 2024 року без клопотання про поновлення строку та без обґрунтування причин його пропуску, що суперечить вимогам ст.83 ЦПК України та порушує принцип змагальності сторін.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що до позовної заяви представником позивача не було додано договір про надання правничої допомоги, також не додано жодних документів на підтвердження оплати винагороди адвоката, акти прийому-передачі наданих послуг, квитанції про оплату наданих послуг, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
У зв`язку з наведеним апелянт просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Апеляційна скарга подана лише в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 81757.76 гривень та витрат на правничу допомогу, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.
За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року в адміністративній справі №607/18090/23 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки 20 вересня 2023 року о 08 год 30 хв в м.Тернополі по вул.Тарнавського, 4 водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «Mazda CХ-7», державний номерний знак НОМЕР_4 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не переконався в безпечності маневру, під час виїзду з прилеглої території, а саме двору Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №11, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Меrcedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по вул.Тарнавського, та здійснив зіткнення із ним. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху.
31 жовтня 2023 року на підставі договору страхування ТДВ «СК Гардіан», з якою позивач ОСОБА_4 уклав вказаний договір, відшкодувала ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 100000 гривень, які відповідач АТ «СК «ББС Іншуранс» у порядку регресу виплатила ТДВ «СК «Гардіан» 29 листопада 2023 року.
Крім того, 12 лютого 2024 року АТ «СК «ББС Іншуранс» сплатила на рахунок позивача ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 44044.31 грн, як залишок суми, розрахованої суб`єктом оціночної діяльності СПД – фізичною особою ОСОБА_8 , як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ на запасні частини (167175.55 – 23131.23 = 144044.32 грн).
Згідно звіту №145345 від 19 листопада 2023 року про оцінку колісного транспортного засобу від 19 листопада 2023 року, виконаного ФОП ОСОБА_8 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 144044.32 грн без ПДВ на запасні частини.
Згідно звіту про оцінку автомобіля «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 26 вересня 2023 року, який виконано суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 без включення розрахунку ПДВ складає 225802.08 грн.
Згідно накладної №4 від 04 грудня 2023 року, виданої ФОП ОСОБА_9 ОСОБА_4 та фіскального чеку, виданого ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_4 оплатив ФОП ОСОБА_9 вартість запасних частин до автомобіля «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 126760 грн.
За видатковою накладною №1610 від 16 жовтня 2023 року, виданою на ім`я ОСОБА_10 , вартість бампера становить 45000 гривень.
Згідно рахунку на оплату №ЯКІ0000775 від 01 листопада 2023 року, який виданий ФОП ОСОБА_11 покупцю ОСОБА_4 , загальна вартість запасних частин та ремонтних робіт автомобіля «Меrсedes-Веnz» становить 70600 грн.
Згідно полісу №ЕР-212116738 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «СК «Брокбізнес» застрахувала цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Mazda CХ-7», державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_6 .
Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 гривень. Розмір франшизи – 0.00 гривень.
Згідно Електронного договору №007-0169635/07ДЦВ добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 19 листопада 2022 року СК «Брокбізнес» застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_6 , як власника автомобіля «Mazda CХ-7», державний номерний знак НОМЕР_4 . Розмір страхової суми становить 100000 грн.
Згідно висновку судового експерта Мазура Михайла Степановича за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_4 №90/24 від 01 серпня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок отриманих пошкоджень у ДТП, яка мала місце на 20 вересня 2023 року, без огляду, згідно наданих вихідних даних ймовірно становить 250355 грн. Згідно змісту експертного висновку розрахунок вартості матеріального збитку здійснено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без нарахування ПДВ.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно із частиною 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: 
- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; 
- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; 
- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; 
- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; 
- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; 
- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Із положень частини першої статті 106 ЦПК України слідує, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Висновок експерта є одним із доказів, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Процесуальний закон передбачає можливість проведення експертизи як на підставі ухвали суду, так і на замовлення учасника справи.
Висновок, який склав експерт за зверненням учасника справи, має силу доказу у справі як і висновок експерта, призначеного судом.
Водночас у висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, має бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Незазначення експертом у висновку цих відомостей тягне за собою визнання судом такого висновку неналежним і недопустимим доказом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18).
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно прийнято до уваги висновок експерта №90/24 від 01 серпня 2024 року, оскільки такий містить чіткі і повні відповіді на поставлені питання, відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, вказано, що він підготовлений для подання до суду, а тому є належним та допустимим доказом у даній справі, що обґрунтовує та доводить розмір заподіяних позивачу збитків.
Щодо доводів апелянта про те, що позивачем пропущено строк для долучення доказів, а саме висновку експерта без клопотання про поновлення строку подання таких доказів, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки вказане спростовується матеріалами справи. При долученні висновку експерта представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку на долучення доказів, так як клопотання про призначення експертизи у справі було відхилено судом першої інстанції у зв`язку з недоведеністю неможливості проведення експертизи за замовленням учасника.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що експертом не здійснювався безпосередній огляд транспортного засобу, оскільки експертиза ОСОБА_12 проводилась на підставі електронно-цифрових зображень, ілюстрованих в таблиці, копії Протоколу 244 від 26 вересня 2023 року, який складався аварійним комісаром Говерою О.Я. в присутності представника СК «Брокбізнес» (на даний час АТ «СК «ББС Іншуранс»), тобто представника відповідача. Як вірно зазначено судом першої інстанції, жодних зауважень щодо невідповідності змісту Протоколу 244 фактичним обставинам справи від представника відповідача не надходило, як і не було зазначено в чому експертний висновок ОСОБА_12 не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема виявленим пошкодженням транспортного засобу «Меrсedes-Веnz GLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП, які зафіксовані у вказаному протоколі.
АТ «СК «ББС Іншуранс» не надано вмотивованих доказів помилковості чи необгрунтованості висновку експертизи, або доказів, що висновок експерта суперечить матеріалам справи чи викликає сумніви в його правильності.
Посилання відповідача про те, що експертом не долучено до висновку експертизи фототаблиць не спростовує його обґрунтованості, оскільки не доведено, яким саме чином це могло вплинути на об`єктивність та правильність експертних висновків.
Встановивши наявність вини водія транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СК «ББС Іншуранс», а також з`ясувавши розмір матеріального збитку, визначеного на підставі належного та допустимого доказу — висновку експерта, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з АТ «СК «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування в розмірі 81757.76 гривень, з урахуванням виплаченої позивачу суми в розмірі 144044.31 гривень.
Щодо заперечення апелянта щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо до закінчення дебатів сторона заявила про намір їх подати.
Отже, закон не зобов`язує сторону додавати договір та платіжні документи саме до позовної заяви. Процесуальна норма прямо передбачає можливість подання таких доказів на пізнішій стадії розгляду справи.
Посилання апелянта на те, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу не були додані саме до позовної заяви, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказане не ґрунтується на вимогах процесуального закону, так як такі докази подані представником позивача до ухвалення рішення у справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частково задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» – залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року — залишити без змін.
Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції — залишити в межах, ними понесених.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий         О.З. Костів

Судді:          Н.М. Храпак

М.В. Хома