ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 квітня 2026 року	Справа №160/16045/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

02.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військова частина НОМЕР_2 , у якому позивач просить: 
- визнати рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 06.03.2025 року зареєстроване за вихідним № 157 щодо відмови у здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за період з 01.01.2025 року по 28.03.2025 р. за піднайом (найом) житла у розмірі в 1/5 раза більше, неправомірним;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та вжити всіх необхідних заходів для здійснення доплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.01.2025 року по 28.03.2025 року включено, у загальному розмірі 6 612, 00 (шість тисяч шістсот дванадцять гривень 00 коп.) грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу адвоката.
В обґрунтування позову позивач покликається на те, що в лютому 2025 року до відома низки командирів військових частин ВМС ЗСУ було доведено рішення МОУ від 23.01.2024 року № 2306/з про те, що з січня поточного року розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) жилих приміщень встановлений в таких розмірах: в обласних центрах 3420, грн на місяць. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1/5 рази. З метою отримання компенсації за найом житла в 1,5 раза більше ніж 3420,00 грн., які позивач отримує, 25.02.2025 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 . Однак оскаржуваним рішенням позивач отримав відмову у такому нарахуванні через відсутність копії свідоцтва про шлюб. Позивач категорично не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки на підтвердження наявності у нього сім`ї було надано всі необхідні документи та на момент звернення з рапортом позивач вже був заручений. З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення протиправним та просить задовольнити позовні вимоги.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 року адміністративну справу №160/16045/25 передано на розгляд судді Златіну С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
12 серпня 2025 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду розгляд адміністартивної справи № 160/16045/25 зупинено до набрання законної сили рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області у цивільній справі №194/744/25.
26.12.2025 року за допомогою підсистеми "Електронний суд" ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення провадження у справі №160/16045/25 та надано копію постанови Дніпровського апеляційного суду у справі № 194/744/25, провадження №22-ц/803/10512/25.
Розпорядженням в.о керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олени ШКУРКО від 09.01.2026 року №163 д проведено повторний автоматизований розподіл справи №160/16045/25, у зв`язку з призначенням судді Станіслава ЗЛАТІНА суддею іншого суду, на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 року № 958/2025.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 р. прийнято до провадження адміністративну справу № 160/16045/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні, а також задоволено клопотання про поновлення провадження у справі.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
21.01.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, вказує, що при зверненні із рапортом про призначення зібльшеного розміру виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) жилих приміщень не було надано доказів на підтвердження таких обставин. Окрім наведеного зазначають, що згідно постанови Дніпровського апеляційного суду у справі № 194/744/25, провадження №22-ц/803/10512/25 судом було відмовлено у встановленні факту проживання однією сім`єю. Відтак, відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.
Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 28.12.2020 року №252 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оборони України ( по особовому складу) від 24 грудня 2020 року №675 на посаду командира навчального катера « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Інституту Військово – Морських Сил Національного університету «ОМА» з 25 грудня 2020 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а з 29 грудня 2020 року на продовольче забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 04.01.2021 року №1 Лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оборони України ( по особовому складу) від 24 грудня 2020 року №675 на посаду командира навчального катера « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Інституту Військово – Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», з 04 січня 2021 року, вважається, що справи та посаду командира навчального катера « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 , ВОС – 0723003, прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №87 від 28 березня 2025року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 .
ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , виданим 29 червня 2023року.
З 12 січня 2000року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/006059428 від 09 травня 2025року.
У період з 15 липня 2024року по 15 липня 2025року ОСОБА_1 на підставі договору оренди квартири від 15 липня 2024року орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо доплати йому грошової компенсації за піднайом житла за період з 15 липня 2024 року, оскільки він отримував компенсацію у меншому розмірі, ніж передбачено рішенням Міністерства оборони України, враховуючи кількість членів сім`ї, та зазначав, що проживає (винаймає житлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_2 .
За вих. № 157 від 06 березня 2025року командиром військової частини НОМЕР_1 було надано відповідь, що заявлене у рапорті клопотання не підлягає задоволенню, оскільки для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають, зокрема, копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження тощо), інші документи, що підтверджують родинні стосунки, але такі документи до рапорту не додані.
20 травня 2025року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 576, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі №194/744/25 залишено без змін рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 15 липня 2024 року по 13 травня 2025 року та встановлення факту, що має юридичне значення, що сім`я ОСОБА_1 складається з трьої членів сім`ї, а саме: ОСОБА_1 , його нарачена ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_4 .
Не погоджуючись з рішенням командира військової частини НОМЕР_1 про відмову у нарахування грошової компенсації військовослужбовцям за орендне житло, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII зі змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Закон № 2011-XII), Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Абзацом 1 частини 1 ст.12 Закону № 2011-XII визначено, що Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.12 вказаного Закону військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Згідно абзацу 5 частини 1 ст.12 Закону № 2011-XII для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі за текстом - Порядок № 450).
Відповідно до п.1 Порядку № 450 цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує:
у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 раза.
Пунктом 3 Порядку № 450 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА на відповідний рік.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця: особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
Як зазначено у пункті 5 Порядку № 450, для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи:
копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї;
копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї;
інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї;
копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу);
копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки;
належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).
Підстави для відмови військовослужбовцям у виплаті грошової компенсації визначені у пункті 6 Порядку № 450.
Так, згідно пункту 6 Порядку № 450 грошова компенсація не виплачується у разі:
- наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони;
- нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження;
- штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 450 виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем:
отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення;
виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки);
вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю;
встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що Держава зобов`язалась забезпечувати військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення.
Отже, виплата грошової компенсації за найом (піднайом) житла військовослужбовцю є похідним і тимчасовим обов`язком Держави, який випливає з факту незабезпечення військовослужбовця належним приміщенням і існує доти, поки такий обов`язок державою не виконаний.
У разі забезпечення військовослужбовця житловим приміщенням за місцем проходження служби, грошова компенсації за найом (піднайом) житла не виплачується.
Так, в ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що у лютому 2025 року ОСОБА_1 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо доплати йому грошової компенсації за піднайом житла за період з 15 липня 2024 року, оскільки він отримував компенсацію у меншому розмірі, ніж передбачено рішенням Міністерства оборони України, враховуючи кількість членів сім`ї, та зазначав, що проживає (винаймає житлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_2 .
За вих. № 157 від 06 березня 2025року командиром військової частини НОМЕР_1 було надано відповідь, що заявлене у рапорті клопотання не підлягає задоволенню, оскільки для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають, зокрема, копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження тощо), інші документи, що підтверджують родинні стосунки, але такі документи до рапорту не додані.
20 травня 2025року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 576, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі №194/744/25 залишено без змін рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 15 липня 2024 року по 13 травня 2025 року та встановлення факту, що має юридичне значення, що сім`я ОСОБА_1 складається з трьої членів сім`ї, а саме: ОСОБА_1 , його нарачена ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_4 .
Відтак, на час звернення з рапортом про призначення грошової компенсації у збільшеному розмірі ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що він проживає сім`єю із трьої чоловік, що да єправо на виплату такої компенсації.
За встановлених в ході розгляду адміністративної справи обставин, суд доходить висновку, що Військова частина НОМЕР_1 при винесенні оскаржуваного рішення діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 242-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук