Справа № 127/3580/25
Провадження № 2/127/576/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Вінницької міської ради із позовною заявою до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги мотивовані, що ТОВ КАіСА-ФІН-Груп», генеральним директором якої являвся ОСОБА_1 , орендував земельну площею 2 га для комерційного використання – розміщення ресторанно-розважального комплексу, яка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , та відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором Крисько Таїсою Володимирівною 28.08.2007 та присвоєно кадастровий номер 0520682803:02:001:0122. 
Рішенням 15 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23 березня 2012 року припинено дію договору оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «КаіСа-ФІН-Груп».
У подальшому, ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453627 від 09.10.2002 (який не видавався), відповідно до якого, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2002 за № 4808 в реєстрі Вінницької райдержнотконтори є власником земельної ділянки площею 0,8655 га, розташованої на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355.
На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453627 від 09.10.2002 державний реєстратор Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.
У подальшому шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355, утворено дві земельних ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:133:0081, площею 0.1005 га та 0510100000:03:133:0082, площею 0,765 га.
Шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:133:0082 площею 0,765 га утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:133:0108, - площею 0,3 га, 0510100000:03:133:0109, площею 0,165 га та 0510100000:03:133:0110, площею 0,3 га.
У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером 0510100000:03:133:0110 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 березня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за № 437, перейшла у приватну власність ОСОБА_2 .
Земельну ділянку з кадастровими номерами 0510100000:03:133:0108 передано у приватну власність ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 липня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1936.
Земельну ділянку з кадастровими номерами 0510100000:03:133:0109 передано у приватну власність ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 липня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1937.
Державна реєстрація права приватної власності на вказану земельну ділянку проведена державним реєстратором з порушенням вимог чинного законодавства.
Таким чином, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355 оформлене (зареєстроване) ОСОБА_1 на підставі державного акта про право власності на землю, який містить недостовірні відомості, а відтак набуте ним з порушенням встановленого порядку, тобто незаконно.
ОСОБА_1 всупереч передбаченому земельним законодавством порядку оформив право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355 та в подальшому розпорядився нею шляхом поділу та подальшого продажу іншим особам.
З огляду на незаконне оформлення ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровими номером 0520682800:02:001:0355 та подальше відчуження іншим особам, інтереси власника (Вінницької міської ради) порушені, тому спір щодо його витребування від нового власника підлягає вирішенню в судовому порядку 
Враховуючи наведене, земельна ділянка з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 підлягає витребуванню та поверненню її законному власнику (Вінницькій міській раді).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копію позовної заяви, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 12.08.2025, про що вчинено відповідний запис на конверті (а.с. 121). Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2025 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2026 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.
04.03.2026 перший заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Чухіль С.С. подав додаткові пояснення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2026 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.
В судовому засіданні представник Вінницької окружної прокуратури Лугова Г.А. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник Вінницької міської ради Шмігленко І.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою його реєстрації, яку він неодноразово отримував. 
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 02.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 14 год 30 хв. 13.04.2026.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 26 червня 2007 року ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп», генеральним директором якого був ОСОБА_1 , орендувало земельну ділянку площею 2 га для комерційного використання розміщення ресторанно-розважального комплексу, яка знаходилася на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району в межах населеного пункту АДРЕСА_1 (а.с. 42-48).
Згідно довідки про правовий статус земельної ділянки від 11.07.2007, земельній ділянці, розташованій на території АДРЕСА_1 , Лука-Мелешківської сільської ради присвоєно кадастровий номер 0520682803:02:001:0122 (а.с. 51).
Рішенням 15 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району від 23 березня 2012 року припинено дію договору оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» (а.с. 39).
Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453627 від 09 жовтня 2002 року, зареєстрованого Управлінням Держземагенства у Вінницькому районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 417, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2002 року № 4808 в реєстрі Вінницької райдержконтори, є власником земельної ділянки площею 0.8655 га, кадастровий номер 0520682800:02:001:0355, розташованої на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району, Вінницької області з цільовим призначенням для комерційного використання-будівництва та обслуговування приміщень торгівлі (а.с. 55-56).
19.05.2015 Державним кадастровим реєстратором Будковською Т.В, відкрито поземельну книгу на земельну ділянку за кадастровим номером 0520682800020010355. В поземельній книзі зазначено місце розташування, цільове призначення форма власності земельної ділянки, кадастровий план, координати поворотних точок, тощо. Зокрема зазначено, що дана земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Дата державної реєстрації – 06.12.2017. Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 23778004 (а.с. 75-87).
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10649371, сформованого 06.12.2017, вбачається що земельна ділянка кадастровий номер 0520682800:02:001:0355, площею 0,8655 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Дата і час державної реєстрації: 06.12.2017, підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЗ №453627, виданий 09.10.2002 (а.с. 68).
Згідно інформації наданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області від 27.06.2024 №1467/01-18 встановлено, що згідно записів в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій по фонду Вінницької районної державної реєстрації нотаріальної контори Вінницької області за 2002 рік запис за реєстровим №4808 від 29 травня 2002 року відсутній. В реєстрі для реєстрації нотаріальних дій з тому №1 по том №6 включно, наявні записи нотаріальних дій з січня 2002 року по червень 2002 року за реєстровими №1-№1583. В реєстрі для реєстрації нотаріальних дій з тому №2-1 по том №2-2 включно, наявні записи нотаріальних дій з жовтня 2002 по грудень 2002 року за реєстровими №2-1-№2-1269.
Крім того, в наряді Договорів відчуження земельних ділянок та документів, на підставі яких вони посвідчувались, по фонду Вінницької районної нотаріальної контори Вінницької області, за період з 14 березня 2002 року – 18 грудня 2002 рік, договір купівлі-продажу від 29 травня 2002 року за реєстровим №4808, де стороною є ОСОБА_1 відсутній (а.с. 54).
Згідно інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.03.2024 вбачається, що в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, щодо реєстрації та видачі державного акту серія ЯЗ №453627 від 09.10.2002 громадянину ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 34).
Судом досліджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 . 
На підставі договору №0557 від 08.12.2017 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Директора ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,8655 га на дві частини площею 0,7650 га та 0,1005 га, що розташована на території м. Вінниця, в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_2 .
Шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355, утворено дві земельних ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:0081, площею 0,1005 га, та 0510100000:03:133:0082, площею 0,765 га (а.с. 57-74).
Згідно інформації, наданої 11.12.2017 Департаменту архітектури та містобудування (вих 05-00-010-53708) вбачається, що землі Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району включено у межу міста Вінниці Вінницької області.
Відповідно до рішення міської ради від 2808.2015 №2261 затверджена нова назва вулиці та включена в цілому до адресної схеми АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення міської ради від 29.04.2016 №246 «Про найменування та перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця» вулицю Тиврівське шосе вважати продовженням існуючої вулиці Д. Нечая.
Земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,8655 га, якій присвоєно кадастровий номер 0520682800:02:001:0335, гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 70).
Згідно інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405710928, сформованого 28.11.2024 – земельна ділянка, кадастровий номер №0510100000:03:13:0081, площею 0,1005 га, за адресою АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_1 , на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 39070331 від 02.01.2018 10:25:18, ОСОБА_5 , Вінницька обласна філія державного підприємства «Будинок юстиції» Вінницька область (а.с. 90-91).
21.04.2023 Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (вих. №01/00/011/23115) з повідомлення про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. В повідомленні йдеться, що під час обстеження земель ВМТГ виявлено факти, які можуть свідчити про порушення інтересів громади у зв`язку з незаконним оформленням прав, зміною цільового призначення на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , площею 2,0 га (архівний кадастровий номер: 0520682803:02:001:0122) та за рахунок якої незаконно сформовано та передано в користування 14 нових земельних ділянок (а.с. 29-32).
19.07.2024 внесено відомості до ЄРДР за кримінальним провадженням №12024020010001273, за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України відносно ОСОБА_1 (а.с. 26-28).
Вінницька обласна прокуратура Вінницької окружної прокуратури 06.09.2024 повідомила Вінницьку міську раду (лист 50/13154вих-24) про наявність порушення інтересів Вінницької територіальної громади внаслідок незаконного оформлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку та необхідність їх захисту в судовому порядку (а.с. 92-94).
Листом №01/00/011/161157 від 16.09.2024 Вінницька міська рада повідомила, що на адресу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 21.04.2023 надіслано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за фактом протиправного вибуття з комунальної у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 0520682800:02:001:0355 загальною площею 0,8655 га (а.с. 95-96).
Вінницька обласна прокуратура Вінницької окружної прокуратури 08.01.2025 повідомила Вінницьку міську раду (лист 50/323вих-25) що має намір звернутися до Вінницького міського суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 з чужого незаконного володіння (а.с. 102).
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 05.12.2025, вартість зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 становить 1714063,84 грн.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п. 2статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Метою позову про витребування майна з чужого володіння (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (такий висновок наведено у пункті 37 постанови Великої плати Верховного Суду від 06.07.22 у справі №914/2618/16).
Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння (такий висновок наведено у пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.18 у справі № 653/1096/16-ц).
Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.
Особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння майном шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, чи набув або не набув володілець право власності (і відповідно право володіння) на таке майно.
Володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина перша статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (такі висновки наведені у пунктах 62-67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.21 у справі №359/3373/16-ц).
Суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовну презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).
Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності (такі висновки наведені у пунктах 62-67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.21 у справі №359/3373/16-ц).
Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.22, справа №199/8324/19).
Якщо позивач вважає, що його право власності порушене тим, що воно зареєстроване за відповідачем (зокрема без достатньої правової підстави), то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна. Рішення суду про його задоволення дозволяє внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.07.22, справа №914/2618/16).
Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (такі висновки наведено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.18 у справі №488/5027/14-ц).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування (Такі висновки наведено у пунктах 80-83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.21 у справі №359/3373/16-ц).
Не є порушення справедливого балансу в разі витребування майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації. Протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Крім того, недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном. Натомість таке заволодіння є порушенням мирного володіння інших осіб. Отже, витребування майна від недобросовісного набувача не є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.
Звертаючись до суду із даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що власник спірного майна, а саме ОСОБА_1 без достатньої правової підстави набув у власність спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим вона, всупереч волі законного власника, вибула з комунальної власності територіальної громади м. Вінниці, та згодом перейшла до нового власника. Відтак спірне майно підлягає поверненню на підставі положень ст. 387, 388 ЦК України.
Тобто позивач вказує на те, що оскільки ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки, кадастровий номер 0520682800:02:001:0355, яку він отримав у незаконний спосіб та не мав права її відчужувати, тому витребувати необхідно земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:133:0181 на користь держави, площею 0,1005 га, в координатах, межах та конфігурації, в яких вона була зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_1 . 
Суд, дослідивши надані стороною позивача докази в підтвердження викладених обставин, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0355, площею 0,8655 га, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 453627 від 09.10.2002, проведена на підставі неіснуючих документів, а саме як зазначено у вищевказаному державному акті про право власності на земельну ділянку «договір купівлі-продажу від 29.05.2002 № 4808 в реєстрі Вінницької райдержнотконтори».
Отже, спірна земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 незаконно вибула із володіння територіальної громади міста поза волею власника та перебуває у незаконному володінні ОСОБА_1 .
Факт поділу земельних ділянок не перешкоджає витребуванню спірної земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що були зареєстровані за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акта серії ЯЗ № 453627 від 09.10.2002.
Оскільки ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки кадастровий номер 0520682800:02:001:0355, яку він отримав в незаконний спосіб та не мав права її відчужити, тому витребувати земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 на користь держави, в координатах, межах та конфігурації, в яких вона була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 і розташована в у АДРЕСА_3 .
Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема шляхом поділу або об`єднання, з присвоєнням кадастрових номерів та зміною характеристик, не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав шляхом витребування таких земельних ділянок (п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц).
Внаслідок незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння нерухомим майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) і далі повинно належати позивачу його власнику. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння тієї особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Статтею 388 ЦК України встановлений перелік випадків, коли власник має право на витребування майна від добросовісного набувача.
Не може вважатися добросовісною особа, яка набула майно, якщо вона знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону.
Відповідач, якому було відчужено нерухоме майно, проявивши розумну обачність, не міг не знати про незаконність набуття ними цього майна. Тому відповідач не може вважатися таким, який покладався на легітимність та добросовісність своїх дій. Дії відповідача з набуття майна є недобросовісними.
Водночас з огляду на висновок про відсутність добросовісного набуття права власності на спірне майно відповідачем, зазначені норми не підлягають застосуванню в частині вимог до відповідача. Відповідач не набув права власності на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності.
Недобросовісне заволодіння відповідачем чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном. Витребування майна від відповідача без будь-якої компенсації у даному випадку не є порушення справедливого балансу, є пропорційним та відповідає легітимній меті втручання у право на володіння майном. Витребування майна від відповідача не є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).
Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Незаконне позбавлення права власності на нерухоме майно, що належить до комунальної власності, завдає значної шкоди територіальній громаді, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, порушує інтереси держави, унеможливлює виконання гарантованих ст. 47 Конституції України житлових прав громадян, які потребують соціального захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Положеннями частини 4 статті 18 Закону обумовлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені.
З огляду на закріплені у статтях 9 та 19 Закону положення, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації, як і їх виникнення, перехід та припинення.
Враховуючи наведені обставини, задоволення віндикаційного позову шляхом витребування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 відновлює порушене право держави в особі Вінницької міської ради, що дозволяє їй здійснювати володіння, користування та розпорядження своєю власністю.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка належить до об`єктів права комунальної власності Вінницької міської територіальної громади.
За змістом положень ЗК України необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку є рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.
Повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою як об`єктом права комунальної власності належали Вінницькій міській раді. Остання жодного рішення з приводу розпорядження цієї земельною ділянкою не приймала.
Відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування свідчить, що власник волю на відчуження не виявляв.
Оскільки реєстрація права власності на спірну земельну ділянку, була вчинена на підставі неіснуючих документів та за відсутності рішення органу місцевого самоврядування, тому спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади без вираження її волі.
Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
За такого власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
При цьому суд звертає увагу, що Вінницька міська рада не звернулася за захистом прав територіальної громади до суду, а вжиті нею заходи (звернення про вчинене кримінальне правопорушення) не відновили порушеного права комунальної власності територіальної громади, а тому втручання Вінницької окружної прокуратури з метою відновлення порушених майнових прав територіальної громади шляхом звернення до суду з відповідним позовом є обґрунтованим та необхідним.
Частинами третьою, четвертою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закону) є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з статтею 1 Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).
Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).
У цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення порушеного права територіальної громади в зв`язку з незаконним вибуттям з комунальної власності земельної ділянки та не зверненням органу місцевого самоврядування самостійно за захистом таких інтересів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 25710,96 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 142, 258-259, 263, 264, 265, 268, 315, 317, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1005 га з кадастровим номером 0510100000:03:133:0081 та розташована на території Вінницької міської територіальної громади Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури 25710,96 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
позивач: Вінницька окружна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909909, місцезнаходження: пров. Цегельний, 8, м. Вінниця;
позивач: Вінницька міська рада, код ЄДРПОУ: 25512617, місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .
Повний текст складено 13.04.2026.

Суддя          О.О. Жмудь