Справа № 162/120/26
Провадження № 1-кп/162/71/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 , 
потерпілих – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих – ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
захисника – ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.12.2025 за № 12025030000000855 про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі – КК України)
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 15.12.2025 близько 17 год 05 хв, керуючи автомобілем марки «Hyundai» моделі «І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах (понад 50 км/год) неподалік будинку № 84 по вул. Миру у с. Седлище Камінь-Каширського району Волинської області у напрямку до сел. Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області неуважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у момент виявлення ОСОБА_9 , яка рухалася на велосипеді біля правого краю проїзної частини дороги у попутному напрямку, не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останню.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми (поширене осаднення із забійно-рваною скальпованою раною і забійною раною лоба; поверхневе осаднення шкіри лівої лобно-скроневої ділянки обличчя, осаднення шкіри носа і лівої суборбітальної ділянки обличчя; підшкірна гематома лівої параорбітальної ділянки обличчя; підслизовий крововилив, забійна рана та садно слизової оболонки внутрішньої поверхні середньої третини верхньої губи; травматичні злами коронок 1-го і 2-го зліва зубів верхньої щелепи; субапоневротичні крововиливи лобної і правої тім?яно-скроневої ділянок голови; забій головного мозку з крововиливами під його оболонки і в його шлуночкову систему); закритої тупої травми грудної клітки (підшкірні крововиливи ділянок обох молочних залоз; закритий злам межі середньої і медіальної третин діафізу правої ключиці; закриті злами I-V ребер справа і зовнішніх пластин VI-VII ребер справа між середньо-ключичною і передньо-аксилярною лініями, II-III ребер справа між лопатковою і паравертебральною лініями, VI-VIII ребер зліва по передньо-аксилярній лінії; травматичний розрив зчленування III грудного хребця з III міжхребцевим диском; травматичний розрив лівої задньо-бокової стінки стовбуру легеневої артерії з розвитком гемоперикарду; забої обох легень; поширений крововилив в жирову клітковину заочеревинного простору, правобічний гемоторакс); закритої тупої травми органів черевної порожнини (підшкірний крововилив епігастральної ділянки та медіальної половини лівої підреберної ділянки живота; осаднення шкіри ділянки білої лінії живота, осаднення шкіри правої здухвинно-пахової і надлобкової ділянок живота; крововилив в корінь селезінки, множинні черезкапсульні розриви передніх і верхньо-передніх поверхнях правої і лівої долей печінки та нижніх поверхонь лівої і квадратної долей печінки; гемоперитонеум); забою м?яких тканин заочеревинного простору двобічно; осаднення шкіри ділянки правої пахової складки; садна правої бокової поверхні ділянки тазу; підшкірних крововиливів із саднами тильних поверхонь ділянок І п?ясно-фалангового суглобу і міжфалангового суглобу І пальця правої кисті; саден тильної поверхні верхньої третини проксимальної фаланги II пальця правої кисті та тильно-радіальної поверхні ділянки проксимального міжфалангового суглобу того ж пальця; садна межі середньої і нижньої третини задньої поверхні лівого передпліччя; підшкірних крововиливів середньої третини передньої поверхні правого стегна і передньої поверхні межі правих стегна і колінного суглобу; поширеного осаднення шкіри передньо-латеральних поверхонь нижньої половини правого стегна і ділянки правого колінного суглобу; саден середньої і нижньої третин задньо-медіальної поверхні лівого стегна; поширеного осаднення шкіри задніх поверхонь нижньої третини лівого стегна, ділянки лівого колінного суглобу і верхньої половини лівої гомілки; осаднення шкіри передньої поверхні ділянки лівого колінного суглобу і нижньо-латерального відділу нижньої третини передньої поверхні лівого стегна. Вказані тілесні ушкодження призвели до смерті ОСОБА_10 , причиною якої є травматичний шок тяжкого ступеня, який розвинувся у результаті поєднаної тупої травми тіла. У прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.2.3б, д, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив суду про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що 15.12.2025, керуючи автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у с. Седлище Камінь-Каширського району Волинської області з перевищенням дозволеної швидкості, не зреагував на зміну дорожньої обстановки та здійснив наїзд на ОСОБА_9 , яка рухалася на велосипеді, внаслідок чого настала смерть потерпілої. Під час судового розгляду просив вибачення та висловлював глибокий жаль з приводу вказаних обставин потерпілим. 
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, вказали, що не мають жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 ні матеріального, ні морального характеру. Повідомили, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди до них звернувся обвинувачений з вибаченнями та готовністю відшкодування завданої його діями шкоди. За вказаних обставин між ними виникло повне порозуміння. Потерпілі зазначили, що пробачили обвинуваченого ОСОБА_7 та просили суворо не карати останнього. Вважали достатнім обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, водночас наполягали на максимальному терміні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд, з`ясувавши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_7 не оспорюються, беручи до уваги думку прокурора та потерпілих, які не заперечили проти проведення скороченого судового розгляду, дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого. 
Разом з тим, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у тому числі, щодо позбавлення права оскарження обставин в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачений ОСОБА_7 , зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції, яка ствердно висловлена останнім.
Обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб вчинення, конкретні обставини справи. З урахуванням змісту допущених порушень ПДР, форми, виду, ступеня вини, незворотних наслідків (смерті людини), з огляду на положення ч.1 ст.69-1 КК України, суд призначає ОСОБА_7 покарання ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Разом з тим, суд бере до уваги обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, повне визнання вини обвинуваченим у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, характеризуючі дані вказаної особи, зокрема, ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий, скарги від жителів Любешівської селищної ради на його неправомірну поведінку не надходили, позитивно характеризується як член ОСОБА_11 , документальні дані про звернення за наркологічною та психіатричною допомогою відсутні. 
На підставі викладеного, враховуючи позицію потерпілих, обставини, які пом`якшують покарання, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд вважає можливим його виправлення без реального відбування покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами суд зважає на таке.
Згідно з п.20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.
Отож, суд виходить із того, що хоча злочин ОСОБА_7 вчинений з необережності, однак спричинив незворотні наслідки – смерть людини саме в результаті порушення обвинуваченим ПДР України, а тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Призначення такого додаткового покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства, правами потерпілих та особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Строк дії застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився 19 лютого 2026 року. 
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст. 50, 65-67 КК України, ст.373, 374, 392-395КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за проведення:
- судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-26/18-ІТ від 09.02.2026 у розмірі 10696,80 гривень (десять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 80 копійок);
- комплексної судової інженерно-транспортної та судової фототехнічної експертизи № КСЕ-19/103-26/43 від 12.02.2026 у розмірі 3565,60 гривень (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2025, – скасувати.
Речові докази, а саме:
- автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться у ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_7 ;
- велосипед жіночого типу білого кольору без маркувань, який знаходиться у ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілим;
- 2 оптичні диски CD-R без маркування на лицевій стороні, серійні номери 80 CWLHT-1744 DE37 – залишити у матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом п одачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_12