Справа № 515/71/26
Провадження № 2/515/486/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  
В С Т А Н О В И В :
20 січня 2026 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ковпака О.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 1984 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відносини подружжя поступово погіршилися, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Оскільки сторони проживають окремо вже більше двадцяти років, а позивачка у 2005 році вже створила іншу сім`ю, збереження шлюбу між подружжям неможливе.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд шлюб з ОСОБА_2 розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_3 » .
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2025 року, справу передано у провадження судді Дем`янової О.А. 
Ухвалою судді від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі та її призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позивачка повідомлена про розгляд справи належним чином.
Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання рекомендованими листом направлялася ухвала про відкриття провадження, яка повернулася з відміткою пошти «Адресат відсутній» (а.с.15). 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За загальним правилом (частина 1статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 жовтня 2084 року Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 14); свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначено « ОСОБА_3 ».
Відомості про наявність у подружжя неповнолітніх дітей матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили спільне проживання та проживають окремо, позивачка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №99 від 13.02.2020 року, видана виконкомом Приморської сільської ради Одеської області про місце реєстрації та фактичне проживання особи, (а.с.7) та відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області № 5188/2248 від 23 січня 2026 року, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). 
На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, клопотання про надання строку на примирення ними не заявлено, тому шлюб між ними повинен бути розірваний.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно із частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст.56 СК України).
За змістом ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 С Кодексу.
Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, клопотання про надання строку на примирення сторонами не заявлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб між нею та ОСОБА_2 необхідно припинити шляхом його розірвання.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « ОСОБА_3 » про що вона зазначила у своєму позові.
Виходячи із положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд має вирішити питання про стягнення судового збору, який не був сплачений позивачкою при подачі позову до суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачкою при зверненні до суду з відповідним позовом, не заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, суд залишає сплачений судовий збір, за рахунок позивачки.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 06 жовтня 1984 року Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №14– розірвати. 
Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_3 ».
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Татарбунарський районний суд Одеської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_2 , адреса проживання:  АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.А. Дем`янова