Справа № 467/237/26
3/467/82/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання – Рожкової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженки станції Отрадна Отрадненського району Краснодарського краю, РФ, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась, 
за ч.1 ст. 180-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ :

Суть звинувачення за версією поліції 

Протоколом ВАД №875201 від 09 лютого 2026 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 08 лютого 2026 року в період часу з 22 год.00 хв. по 23 год.30 хв. вона, перебуваючи по вул. Нікітченка, 21/1 в с. Агрономія Первомайського району Миколаївської області, являючись представником власника кафе за довіреністю, допустила присутність у закладі неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував там без супроводу батьків чи особи, яка його супроводжує і несе за нього відповідальність, чим порушила вимоги ст. 20-1 Закону України «Про охорону дитинства».
 
Дії ОСОБА_1 , за таких обставин, поліцією кваліфіковані за ч.1 ст. 180-1 КУпАП. 

 
Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 

Безпосередньо ОСОБА_1 на слухання справи не з`явилась, але про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належно, що достовірно підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», причин неявки не повідомляла, заяв і клопотань, які б свідчили про її наміри брати участь у справі, до суду не направляла. 
Тому, враховуючи положення ст.268 КУпАП, за яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справи, не є обов`язковою, наявність даних про належне сповіщення про цей судовий розгляд, суд вважав за можливе завершити провадження прийняттям рішення по суті справи за відсутності ОСОБА_1 .
У свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, суд аналізував наступні питання. 

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Відповідальність за ч.1 ст. 180-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого законом порядку перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування. 
Ураховуючи що, диспозиція вказаної норми є банкетною, поліція зіслалась на положення ст.20-1 Закону України «Про охорону дитинства», яка, у свою чергу, регулює особливості перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг або закладах громадського харчування.
Так, відповідно до ст. 20-1 Закону діти віком до 16 років з двадцять другої до шостої години можуть перебувати у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування лише в присутності принаймні одного з батьків чи іншого законного представника дитини або особи, яка її супроводжує і несе за неї персональну відповідальність.
Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи зобов`язані вживати заходів щодо недопущення у такі заклади з двадцять другої до шостої години дітей до 16 років без супроводження осіб, зазначених у частині першій цієї статті.
Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи мають право у період з двадцять другої до шостої години вимагати у відвідувачів таких закладів документи, що підтверджують досягнення ними 16-річного віку.
Суб`єктами правопорушення, передбаченого ст. 180-1 КУпАП, виходячи із її санкції, є: 1) посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; 2) громадяни - власники підприємств чи уповноважені ними особи; 3) громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності.
Загалом, суб`єктом правопорушення є деліктоздатна фізична (людина) або юридична особа, яка вчинила правопорушення та здатна нести юридичну відповідальність за свої протиправні дії чи бездіяльність. Це один із чотирьох обов`язкових елементів складу правопорушення (поряд з об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами.
Однак, очевидно, що суб`єкт правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 180 -1 КУпАП, спеціальним.
Зокрема, при конструюванні деяких складів правопорушень законодавець, поруч із загальними ознаками суб`єкта (фізична особа, яка досягла 16-річного віку), вказує й на інші ознаки, які визначають умови відповідальності при вчиненні конкретних правопорушень і по суті є додатковими ознаками суб`єкта правопорушення.
Суб`єкт правпорушення, якому поруч із загальними ознаками притаманні й спеціальні ознаки, називається спеціальним суб`єктом правпорушення. 
Визначення спеціальних ознак суб`єкта обумовлюється специфікою окремих складів правопорушень, вчинення яких є можливим виключно у зв`язку із відповідним видом людської діяльності, яку можуть здійснювати не всі, а обмежене коло суб`єктів.
Як от, у даному випадку, суб`єктом є не усі особи, які досягли 16-річного віку і здатні нести адміністративну відповідальність, а лише: 1) посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; 2) громадяни - власники підприємств чи уповноважені ними особи; 3) громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, тобто, ті, що набули відповідного статусу у встановленому законом порядку. 
Тобто, поліція, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.180-1 КУпАП, має визначитись із тим, що особа, відносно якої він складається, дійсно є суб`єктом цього правопорушення. 
На підтвердження того, що ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол, є суб`єктом інкримінованого їй правопорушення, поліція надала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 06 липня 2023 року, яка зареєстрована в реєстрі за №3430. 
На підставі вказаної довіреності фізична особа – підприємець ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються його, як фізичної особи – підприємця, у т.ч. й в органах поліції.
Однак, станом на день події, тобто, станом на 08 лютого 2026 року, діяльність ФОП ОСОБА_3 за видами економічної діяльності: 56:10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування та 47:19 «Інші вили роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах» була припинена, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Зокрема, діяльність за вказаними видами ФОП ОСОБА_3 була припинена 13 липня 2022 року та 30 серпня 2022 року.
Тому тут важливого значення набуває ознака місця вчинення правопорушення, яким, виходячи із диспозиції ч.1 ст.180-1 КУпАП, можуть бути виключно: 1) заклади, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або 2) заклади громадського харчування.
Та відповідно до п. 14.1.46. ст.14 Податкового кодексу України діяльність у сфері розваг - це господарська діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що полягає у проведенні лотерей, а також розважальних ігор, участь в яких не передбачає одержання її учасниками грошових або майнових призів (виграшів), зокрема більярд, кегельбан, боулінг, настільні ігри, дитячі відеоігри тощо.
А згідно п. 27 ч.1 ст.1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» заклад громадського харчування – це ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.
Тому, очевидно, що ФОП ОСОБА_3 , який уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси з питань, що стосуються його діяльності як фізичної особи – підприємця, станом на 08 лютого 2026 року, не мав ніякого відношення до діяльності у сфері розваг та до закладів громадського харчування, позаяк, припинив такого роду діяльність востаннє 30 серпня 2022 року.
Станом на час події ФОП ОСОБА_3 здійснював діяльність за видом 47:11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».
Тоді як під магазином, за звичай, розуміють стаціонарні пункти роздрібного продажу товарів, які займають окремі приміщення або будівлі та мають торгівельний зал для покупців.
При цьому, за загальним правилом, магазин спрямований на продаж товарів (роздрібна торгівля), тоді як заклад громадського харчування — на виробництво страв та обслуговування споживачів.
До цього ж, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси, а не ести за нього відповідальність.
Бо згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
А довіреність –це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.3 ст.244 ЦК України).
Тим самим, поліція не надала належних і достовірних доказів того, що ОСОБА_1 є: 1) власником кафе чи уповноваженою особою власника кафе; 2) суб`єктом підприємницької діяльності, тоді як відсутні докази того, що її довіритель ОСОБА_3 на час події мав відношення до закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування і уповноважував діяти від його імені у них ОСОБА_1 .
Тим самим, відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 відноситься до суб`єктів, передбачених санкцією ч.1 ст.180-1 КУпАП.
Крім цього, відсутні достатні й належні докази стосовно місця події, яке, власне, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення.
Як зазначав суд вище, місцем вчинення правопорушення можуть бути виключно: 1) заклади, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або 2) заклади громадського харчування.
Проте, будь – яких достовірних доказів того, що подія мала місце у такому закладі немає.
Відсутні достатні підстави вважати, що означений поліцією заклад відноситься до закладів харчування у виді кафе, позаяк, ніякого документу щодо цього у справі немає, а долучені до протоколу фотознімки не дозволяють вважати, що подія мала місце саме у закладі громадського харчування чи закладі розваг, оскільки ні вивіски, ні назви закладу, ні графіку його роботи ці фотознімки не фіксують.
Натомість із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань слідує, що по АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_3 здійснює діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. 
Тому не можна достатньо безсумнівно говорити, що неповнолітня дитина у період часу з 22:00 год. до 23:30 год. перебувала саме у закладі, який передбачений диспозицією ч.1 ст.180-1 КУпАП, а не у магазині, з огляду й на те, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 йдеться саме про магазин.
Тим самим, поліція беззаперечно не довела, що наявна й об`єктивна сторона правопорушення, обов`язковою ознакою якої є місце вчинення правопорушення. 
За наявності таких сумнівів слід вважати, що факт учинення правопорушення не доведено.

Чи настає адміністративна відповідальності за таких обставин 

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова ВС від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).
З урахуванням того, що відповідно до частини першої статті 9, 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. А наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова ВС від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).
У даному випадку не доведено дійсність об`єктивної сторони правопорушення, обов`язковою ознакою якої є місце вчинення правопорушення, а також те,що особа,стосовно якої складено протокол, є суб`єктом інкримінованого їй правопорушення. 
А це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і тягне за собою закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку з відсутністю (недоведеністю) у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови 

Судовий збір не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , бо вона у цій справі не піддається адміністративному стягненню.
Матеріали справи не містять даних про застосування заходів забезпечення справи. 
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 280, 283, 284, 260, 265 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 180-1 КУпАП- закрити на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї. 

Суддя Ірина Явіца