Справа № 167/221/26
Номер провадження 1-кп/167/66/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026030000000049 від 24 лютого 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крижівка Волинської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, не працюючої, одруженої, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України (далі -КК України)
В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.
Положеннями ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. 
У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. 
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. 
Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз. 
У відповідності до п. 2 ст. 1 указаного Закону воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності i демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз. 
Згідно з п. 44 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14 вересня 2020 року основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. 
Пунктом 22 частини ІІІ Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16 лютого 2022 року визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
У відповідності до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій. 
Згідно з ст. 12 указаного Закону, підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони. 
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій. 
Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією. 
Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. 
Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. 
Цим же Законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Пунктом 8 ст. 4 цього ж Закону передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. 
Згідно з п. 5 ст. 22 указаного Закону, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади. 
Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин. 
Пунктом 2 ст. 26 цього ж Закону передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. 
Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства. 
Згідно з ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. 
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. 
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. 
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. 
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі -пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. 
Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. 
Президент російської федерації оголосив 24 лютого 2022 року про своє рішення почати так звану «військову операцію в Україні», після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України, які цього ж дня, незаконно перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї, здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків. 
З метою відсічі військовій агресії, починаючи з 24 лютого 2022 року Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-1Х (дія якого продовжена на даний час), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації. 
На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками Волинського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення зс рф змінили місце проживання та, прибувши на територію Волинської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України. 
Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок), визначено: механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби. 
Згідно п. 2, 3, 5, 6 цього Порядку, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі-військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі-Збройні Сили та інші військові формування). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та цим Порядком. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Генеральний штаб Збройних Сил через оперативні командування та (військові) адміністрації здійснює управління призовом громадян на військову службу під час мобілізації та визначає обсяги їх призову (крім СБУ та розвідувальних органів). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил. 
У свою чергу, керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, у відповідності до п. 15 Порядку, серед іншого: здійснюють розподіл обсягів призову (вилучення) мобілізаційних ресурсів між територіальними громадами, підприємствами, установами та організаціями; організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі); здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські; звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку; здійснюють оформлення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період; контролюють виконання заходів оповіщення, збору, призову та відправлення призваних на військову службу під час мобілізації громадян до місць проходження військової служби; повідомляють територіальному органу (підрозділу) поліції про факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення громадянами, які ухиляються від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Оповіщення резервістів та військовозобов`язаних може здійснюватися представниками районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки окремо від груп оповіщення. 
Згідно з п. 28, 31 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Повістки мають право вручати, в тому числі представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
У відповідності до п. 35 Порядку представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України. 
Згідно з п. 49, 50, 51 Порядку, у період проведення мобілізації (крім цільової), уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, a також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі уповноважені представники). 
Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися: у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби; за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими. 
Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. 
У той же час, ОСОБА_4 , в силу свого віку, освітнього рівня та широкого висвітлення в засобах масової інформації та розголосу серед місцевого населення питань мобілізації військовозобов`язаних, достовірно була обізнана, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а відтак, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи власну уявну мету допомоги мешканцям населених пунктів Луцького району в уникненні ними військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет, з хибних мотивів начебто рятування в такий спосіб їхні життя і здоров`я, протиставляючи власні нікчемні уявлення забезпечення начебто законних інтересів людей у противагу інтересам національної безпеки і оборони, вирішила перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.
Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності. 
Зокрема, в месенджері «Viber» за мережевою адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3  невстановленими досудовим розслідуванням особами створена спеціалізована група під легендованою назвою « Погода Рожище » для інформування мешканців населених пунктів Луцького району Волинської області про проведення мобілізаційних заходів представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, діяльність яких є складовою діяльності ЗС України.
У свою чергу, ОСОБА_4 добровільно будучи «адміністратором», тобто маючи певний контроль над вказаною групою (встановлення псевдоніма, надсилання повідомлень/створення опитувань, закріплення/відкріплення повідомлень, видалення повідомлень від певного учасника, додавання та видалення учасників, доступ до посилання запрошення тощо) з використанням профілю під назвою «ОСОБА_6», зареєстрованого на абонентський номер НОМЕР_1 , переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військових формувань в особливий період, діючи умисно та передбачаючи, що такі дії можуть призводити до підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, в період часу з початку 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, до 11 лютого 2026 року, тобто до припинення співробітниками СБ України протиправної діяльності, організовувала забезпечення постійного функціонування сервісів цієї групи, проведення систематичного аналізу інформації, яка поступає в групу, та публікацію інформацію в тематичній інформаційній групі, наповнення контентом - інформаційними повідомленнями відповідної тематики, що надавало змогу залучити якомога більшу кількість підписників з числа громадян, а також публікувала особисті інформаційні повідомлення зазначеної вище тематики, забезпечувала поширення інформації про місце і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями для своєчасного інформування громадян України, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період. 
Діючи на виконання свого злочинного умислу, переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військового формування - ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи особистий мобільний телефон марки/моделі «Galaxy А52» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з сім-карткою абонентського номеру НОМЕР_1 , на який зареєстрований профіль під назвою « ОСОБА_6 », в групі під назвою « Погода Рожище » в месенджері Viber та кількість учасників в якій на момент припинення протиправної діяльності складала 2997 осіб, в період з 04 квітня 2025 року по 19 січня 2026 року поширювала дописи про місцеперебування представників указаного військового формування та проведення останніми мобілізаційних заходів.
Зокрема, ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи по місцю проживання та використовуючи вказаний вище особистий мобільний телефон з сім-картою, із зазначеного профілю, шляхом текстових дописів із завуальованими термінами, 04 квітня 2025 року о 08 год 21 хв повідомила інших учасників групи під назвою «Погода Рожище» в месенджері «Viber» про пересування під час мобілізаційних заходів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 з АДРЕСА_3 до прилеглого населеного пункту - с. Топільне Луцького району Волинської області, конкретизувавши при цьому їх транспортний засіб.
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи по місцю проживання та використовуючи вказаний вище особистий мобільний телефон з сім-картою, із зазначеного профілю, шляхом текстових дописів із завуальованими термінами, 26 травня 2025 року о 11 год 57 хв повідомила інших учасників групи під назвою «Погода Рожище» в месенджері «Viber» про пересування під час мобілізаційних заходів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 з АДРЕСА_1 , конкретизувавши при цьому їх транспортні засоби.
Вона ж, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи по місцю проживання та використовуючи вказаний вище особистий мобільний телефон з сім-картою, із зазначеного профілю, шляхом текстових дописів із завуальованими термінами, 16 жовтня 2025 року о 10 год 30 хв повідомила інших учасників групи під назвою «Погода Рожище» в месенджері «Viber» про пересування під час мобілізаційних заходів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 по вулицях АДРЕСА_3 , конкретизувавши при цьому їх транспортні засоби та порядок переміщення.
У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи по місцю проживання та використовуючи вказаний вище особистий мобільний телефон з сім-картою, із зазначеного профілю, шляхом текстових дописів із завуальованими термінами, 12 січня 2026 року о 15 год 15 хв повідомила інших учасників групи під назвою «Погода Рожище» в месенджері «Viber» про місцеперебування під час мобілізаційних заходів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 на території автостанції по АДРЕСА_2 .
Вона ж, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи по місцю проживання та використовуючи вказаний вище особистий мобільний телефон з сім-картою, із зазначеного профілю, шляхом текстових дописів із завуальованими термінами, 19 січня 2026 року о 15 год 45 хв повідомила інших учасників групи під назвою «Погода Рожище» в месенджері «Viber» про місце перебування під час мобілізаційних заходів військовослужбовців Луцького РТЦК поблизу храму святого Іллі Православної церкви України по вул. Героїв Небесної Сотні, 3 у с. Копачівка Луцького району Волинської області.
При цьому, усі вказані вище повідомлення у адміністрованій ОСОБА_4 групі під назвою « Погода Рожище » в месенджері «Viber» щодо переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 та виконання ними службових обов`язків, відповідали фактичним місцям їхнього перебування у відповідні періоди часу та були доступні всім учасникам указаної групи, що давало змогу в уникненні третім особам з числа учасників групи, їхнім знайомим, від військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет. 
Діючи у такий спосіб, своїми умисними діями, які полягали в адмініструванні та організації забезпечення постійного та безперебійного функціонування групи під назвою « Погода Рожище » в месенджері «Viber», а також поширенні у адміністрованій групі відомостей про місце та час фактичного проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 мобілізаційних заходів, ОСОБА_4 досягнула своєї злочинної мети щодо надання можливості уникнення особам призовного віку від призову на військову службу, тим самим здійснила перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, визначеній ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
У кримінальному провадженні № 22026030000000049 від 24 лютого 2026 року, під час досудового розслідування 26 лютого 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника  ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
За змістом цієї угоди про визнання винуватості сторони визнають вищезазначені обставини формулювання обвинувачення і кваліфікацію діяння за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, не заперечувала обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення та зобов`язалася беззастережно визнати вину під час судового провадження. Кваліфікація інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 114-1 КК України не підлягає подальшому оспорюванню. Сторони погоджуються, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Крім того, сторони погодили, що наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також дані про особу останньої, яка раніше не судима, одружена, на утриманні має малолітню дитину та матір, яка хворіє, позитивно характеризується за місце проживання свідчать про наявність підстав для призначення мінімального розміру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Отже сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, згідно з ст. 76 КК України.
Також, відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України погоджено застосувати спеціальну конфіскацію до засобу вчинення злочину - мобільного телефону марки/моделі «Galaxy А52» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з сім-карткою абонентського номеру НОМЕР_1 .
Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та наслідки її невиконання. В угоді зазначено дату її укладення та вона скріплена підписами сторін.
Процесуальна позиція обвинуваченої. Думка учасників судового провадження щодо затвердження угоди.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується із його формулюванням, повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється. При цьому обвинувачена зазначила, що вона цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, а також, що вона під час такого розгляду має право мовчати, допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на її користь. Проте, все одно обвинувачена просила суд затвердити укладену з прокурором угоду та призначити їй узгоджене покарання. При цьому зазначила, що повністю усвідомлює вид покарання, узгодженого в угоді про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї, у разі її затвердження. Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила про укладення 26 лютого 2026 року угоди про визнання винуватості в її присутності, не заперечувала щодо затвердження її судом.
Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та КК України і положення закону, якими керується.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (абз. ч. 4 ст. 469 КПК України).
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, потерпілих у кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі передбачена санкцією ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вимоги п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.
Відповідно до ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд на підставі тверджень сторін переконався в тому, що сторони уклали угоду добровільно і її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення підпадає під категорію кримінальних правопорушень, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення та погоджується із його формулюванням, погоджується на призначення узгодженого покарання за угодою про визнання винуватості та просить суд затвердити угоду.
Також, в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, яке буде їй призначено у разі затвердження угоди судом, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Висновок щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, вислухавши сторони, вивчивши матеріали, надані суду, суд, доходить висновку про те, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 114-1 КК України, у суду немає сумнівів у тому, що обвинуваченій роз`яснено і вона повністю розуміє свої права, передбачені кримінальним провадженням на підставі угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України, узгоджене покарання не суперечить вимогам КК України, наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, а тому угода підлягає затвердженню.
Мотиви призначення узгодженого покарання.
За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням (у випадку досягнення такої домовленості).
Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання на предмет відповідності вимогам закону, а також можливість звільнити обвинуваченого від його відбування з випробуванням.
Частина 1 ст. 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:
- у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
- відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
- враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75, 76 КК України обвинувачену звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, згідно з ст. 76 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаялася, раніше не судима, на утриманні має малолітню дитину та матір, яка хворіє, за місце проживання будь-які скарги відсутні, за наданням наркологічної або психіатричної допомоги не зверталась, по наявній базі даних не значиться. 
Отже, із урахуванням викладеного у суду є достатні підстави вважати, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої, загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність правових підстав призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженого сторонами угоди покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК України обвинувачену звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, згідно з ст. 76 КК України.
Згідно з ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального правопорушення, на переконання суду, призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік буде справедливим та доцільним, відповідатиме критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.
Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року необхідно скасувати у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі. 
Керуючись ст. 369-371, 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості від 26 лютого 2026 року у кримінальному провадженні № 22026030000000049 від 24 лютого 2026 року укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року.
Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy A52» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із вставленими сім-картками з номерами абонентів мобільного зв`язку: НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , які зберігаються в камері схову речових доказів слідчого відділу УСБУ у Волинській області - конфіскувати у власність держави на підставі ст. 96-1 КК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1