Дата документу 24.02.2026 Справа № 314/4851/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 314/4851/24 Головуючий у І інстанції: Швець О.В.
Провадження № 22-ц/807/510/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
Трофимової Д.А.,
секретар: Остащенко О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вільнянської міської ради, Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-
В С Т А Н О В И Л А: 

У жовтні 2024 року через підсистему «Електронний суд»  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шевченко К.О. звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу; заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вільнянської міської ради, Міністерство оборони України.
В обґрунтування заяви зазначено, що з вересня 2018 року до 21 січня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу.
Від початку відносин заявниця та ОСОБА_2 проживати в будинку заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки квартира у якій зареєстрований ОСОБА_2 була службовою. 
За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, купували побутову техніку для свого сімейного побуту, займалися благоустроєм будинку: робили косметичний ремонт, купували предмети домашнього побуту; крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Планували зареєструвати шлюб офіційно, але 26.09.2023 ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією, тому реєстрацію шлюбу офіційно вирішили відтермінувати до закінчення воєнного стану, адже чоловік постійно перебував на виконанні бойового завдання на Авдіївському напрямку та не отримував відпустки. 
Сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.01.2024 заявницю сповіщено про факт зникнення безвісті в ході виконання бойового завдання в районі населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області її чоловіка, сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За зверненням ОСОБА_1 щодо зникнення безвісті її чоловіка, ОСОБА_2 , відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відкрило кримінальне провадження за № 12024082210000067 від 29.01.2024 та внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
25.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 видало заявниці як дружині сповіщення про те, що її чоловік, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Авдіївка, Покровського району Донецької області. У цьому сповіщенні додатково зазначено, що воно є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги, надання пільг, установлених законодавством України).
Для проведення судової експертизи та біологічних досліджень ДНК на встановлення особи трупу невстановленої особи чоловічої статі за № 247, який було доставлено до обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської ОВА, ОСОБА_1 надала слідчому речі загиблого чоловіка та його зуб.
За допомогою Виконкому Вільнянської міської ради та Військової частини НОМЕР_1 заявниця здійснила організацію та поховання свого чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як його дружина. 
Речі загиблого ОСОБА_2 , що залишалися в частині НОМЕР_1 після його загибелі, передані заявниці як дружині, оскільки інші близькі та рідні у чоловіка відсутні.
Під час проходження військової служби відносини заявниці та ОСОБА_2 як подружжя не припинялися: чоловік постійно турбувався та піклувався про неї, надавав фінансову підтримку, переводивши грошові кошти на її картковий рахунок. ОСОБА_1 піклувалася про ОСОБА_2 як його дружина, постійно підтримувала з ним зв`язок.
Близьких родичів ОСОБА_2 не мав, його батьки померли, у шлюбі він не перебував, дітей не мав.
Установлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне заявниці для підтвердження соціального статусу дружини загиблого військовослужбовця для оформлення та отримання допомоги та пільг, установлених законодавством України, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Посилаючись на означені обставини,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шевченко К.О. просила суд установити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу – з вересня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2025 року заяву задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період часу з вересня 2018 року до дня його загибелі.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне встановлення обставин справи, просить скасувати рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заявниця не надала достатніх доказів, на підставі яких можна встановити факт проживання з ОСОБА_2 як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків подружжя. На думку Міністерства оборони України, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження саме ведення спільного господарства та взаємних прав та обов`язків.
Суд не встановив мети та цільового призначення переказів грошових коштів, які здійснював ОСОБА_2 на картковий рахунок заявниці перекази. 
А наявність лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця, не є доказом перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах, так само як і лише показання свідків.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шевченко К.О. зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній, не відповідають дійсності та не спростовують доказів, долучених заявником та фактів, установлених судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
У судовому засіданні представник  Міністерства оборони України Зінченко С.О. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та відмові в задоволенні заяви.
Представник  ОСОБА_1 - адвокат Шевченко К.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення просила залишити без змін.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає повною мірою.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця довела, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, факт спільного проживання знайшов своє підтвердження, був доведений належними доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи тат не заперечували її учасники, що відповідно до сповіщення від 25.01.2024 №1/ф/525 ІНФОРМАЦІЯ_7 , адресоване ОСОБА_1 , її чоловік – командир відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті 21.01.2024 під час ведення бойових дій, в районі населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області.
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.01.2024, Відділенням поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №12024082210000067 від 29.01.2024 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 25.05.2024 за №1/ф/3266 ІНФОРМАЦІЯ_7 , адресоване ОСОБА_1 , її чоловік – сержант ОСОБА_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу - мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність поблизу населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області. 
Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області від 27.11.1996, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Ленінське, Апостолівський район, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 28.04.2011.
За відомостями про осіб місце проживання яких було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 28.04.2021 до 03.04.2025 поданою Виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області від 03.04.2025 за № 1527, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за вказаною адресою у період з 24.08.2011 до 01.08.2024.
Згідно з Витягом з облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 №1/ф/70155 від 28.08.2024, сімейний стан і місце проживання сім`ї зазначено таке: не одружений, цивільна дружина: ОСОБА_1 , 1968 р.н., АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_3 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.08.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 43 років, місце смерті: Україна, Донецька область, Покровський район, місто Авдіївка.
Згідно з Довідкою про причину смерті №655 від 30.07.2024, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 43 років, причини смерті: осколкові ушкодження голови, тулубу та кінцівок. Ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені різними видами вибухів та уламків.
За Висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.07.2024 №СЕ-19/117-24/12002-БД, генетичні ознаки (ДНК –профіль) зуба людини, вилученого за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (об`єкти № № 8,9 згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 29.04.2024 №СЕ-19/108-24/4424-БД) збігаються з генетичними ознаками (ДНК –профілем) нігтьової пластини трупа № 247 (об`єкт №1 згідно з висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 22.05.2024 №СЕ -19-24/27405).
З інформації Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.04.2025 за №227/32.3-01-30 встановлено таке. 
ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, Апостолівський район, Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 93, складений виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 05.08.1980. Батько – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мати – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Згідно з відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, наданих Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.05.2025 за №306/32.3-01-30, батько померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис про смерть № 77 складений 10.11.1993 виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис про смерть № 59 складений 31.05.1986 виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.
Актового запису про шлюб громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено.
Заявниця, ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис про шлюб № 17 складений 11.03.2000 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Шлюб припинено на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області №2-1182/2009 від 17.08.2009.
Згідно з інформацією, АТ «Державний ощадний банк України» від 20.05.2025 № 46/1211/62324/2025/БТ особа, яка здійснювала переказ грошових коштів на картковий рахунок належний заявниці – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , № НОМЕР_5 відкритому у АТ «Ощадбанк», за період з 01.11.2023 до 01.02.2024 є ОСОБА_2 ( НОМЕР_6 ).
Відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена за № 18/2025 за заявою ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалися, заповіт від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не посвідчувався. 
У судовому засіданні під час розгляду справи суд першої інстанції досліджував копії письмових матеріалів, які свідчать про ведення спільного побуту заявниці з ОСОБА_2 та наявність відносин характерних для чоловіка та жінки, що проживають однією сім`єю (а.с. 187-199)
Також у судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції факт спільного проживання в житловому будинку, що належить заявниці, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ведення спільного побуту ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , спільне придбання побутової техніки, підтвердила свідок - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . 
Так, ОСОБА_6 засвідчила, що заявниця та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю ще до повномасштабного вторгнення рф. Свідок ОСОБА_6 перебувала у дружніх стосунках з заявницею та ОСОБА_2 , оскільки працює у магазині поруч із будинком, де проживала заявниця з ОСОБА_2 . Вказує на наявність відносин, характеру спілкування притаманних для подружніх пар. Зазначила, що у спільних розмовах, ОСОБА_2 коли приходив раніше з роботи, або перебував на вихідному, піклувався про ОСОБА_1 , готував їсти вдома та чекав з її роботи. Свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно купували меблі та побутову техніку для облаштування свого подружнього життя у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на День народження заявниці, ОСОБА_2 дарував подарунки.
Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).
Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Щодо вимог заявниці про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.
Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні світлини не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18).
Наведена судова практика свідчить про те, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.
Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів зауважує, що документи з військової частини, де проходив службу ОСОБА_2 підтверджують той факт, що загиблий вважав заявницю своєю дружиною, тому співробітники військової частини в його анкетних даних зазначили саме її як цивільну дружину. Саме на адресу ОСОБА_1 приходило сповіщення про зникнення ОСОБА_2 безвісти, а потім і про загибель.
Крім того, висновок експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.07.2024 № СЕ-19/117-24/12002-БД, складений за результатом проведення біологічних досліджень за матеріалами ДНК зуба людини, вилученого за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надала саме ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевказані обставини справи, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням показань свідків, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить, доводи зводяться до переоцінки доказів, яким суд вже надав правильну правову оцінку, та не свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без задоволення, а рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2025 року– без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2025 рокув цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 06 березня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: