Справа № 761/5385/25
Провадження № 2-а/761/171/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Сіромашенко Н.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: скасувати постанову командира 1 роти, 2-го батальйону, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві, серія ЕНА № 3894405 від 19 січня 2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позов обґрунтовує тим, що постановою командира 1 роти, 2-го батальйону, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві, серія ЕНА № 3894405 від 19 січня 2025 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 19.01.2025 року о 21.11 год. в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 66/68, керуючи транспортним засобом «SSAN YONG Tivoli», д.н.з., НОМЕР_1 , здійснив зупинку в непередбаченому місці, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР України.
Позивач не погоджується із зазначеним рішення інспектора, оскільки вважає себе невинним, а вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2025 вищевказаний позов надійшов в провадження судді Сіромашенко Н.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
28.03.2025 представником Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Олійник І.З. було подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є наслідком грубого порушення процесуальних норм передбачених КАС України. Зазначено, що 19 січня 2025 року щодо позивача командиром 1 роти, 2-го батальйону, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві, винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу 340 гривень за зупинку в непередбаченому місці, чим порушив п. 15.4 України. Зазначене підтверджується наданим суду відеозаписом. Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №3894405 від 19.01.2025 року, винесеною командиром 1 роти, 2-го батальйону, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 19.01.2025 року о 21 год. 11 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 66/68, керуючи транспортним засобом «SSAN YONG Tivoli», д.н.з., НОМЕР_1 , здійснив зупинку в непередбаченому місці, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування зазначеної постанови.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суду виходить з наступного.
Положеннями ч. 1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно ч. 1 і 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
З урахуванням принципу диспозитивної, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховним Судом у постанові № 162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.
Згідно ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.
Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.
Відповідно до ч. 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень. Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції при розгляді справ про адміністративні правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а тому вони не наділені самостійною процесуальною правоздатністю в рамках розгляду даної категорії справ.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Національну поліцію» систему поліції складають: - центральний орган управління поліцією; - територіальні органи поліції. Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 ЗУ «Про національну поліцію» територіальні органи поліції як юридичні особи публічного права … Територіальні органи поліції утворює Кабінет Міністрів України…
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.
Відповідно до п. 3 розд. І, п. 9 розд. V «Положення про Департамент патрульної поліції» затвердженого Наказом НП України № 73 від 06.11.2015 року (розміщеного на сайті - patrol.police.gov.ua) Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції. Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки…, печатку…
Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції (розміщеного на сайті - patrol.police.gov.ua) до структури входить територіальний підрозділ - Управління патрульної поліції у Київській області.
Оскаржувана постанова винесено командира 1 роти, 2-го батальйону, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві, який є працівником органу Національної поліції, а саме - Департаменту патрульної поліції, як міжрегіонального територіального органу.
Відповідачем у справі зазначено Управління патрульної поліції у Києві, який не є суб`єктом владних повноважень (юридичною особою публічного права працівником якої винесено оскаржувану постанову).
В даному випадку належним відповідачем у справі має бути Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень який має виступати відповідачем у зазначеній категорії справ, тобто позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.
Саме на таке застосування даних норм права вказує Верховний Суд у своїх Постановах у справах № 330/3416/17, № 336/4525/17.
Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
З клопотаннями чи заявою про заміну відповідача належним відповідачем (залучення співвідповідача), яким є саме Департамент патрульної поліції, позивач ОСОБА_1 до суду не звертався.
Поряд з цим, за вимогами закону за відсутності відповідного клопотання позивача, суд позбавлений можливості залучити належного відповідача - Департамент патрульної поліції.
Суд звертає увагу, що згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Варто вказати на те, що інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність їх дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.
З огляду на те, що суд, з урахуванням принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, не може без згоди або клопотання позивача самостійно замінити одного відповідача на іншого або залучити співвідповідача, тому заявлені позовні вимоги до Управління патрульної поліції у місті Києві підлягають залишенню без задоволення, оскільки їх пред`явлено до неналежного відповідача, тобто не до тієї особи, яка має відповідати за ними (в даному випадку належним відповідачем у справі має бути Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень який має виступати відповідачем у зазначеній категорії справ).
Зважаючи на вищенаведене, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 заявлено до неналежного відповідача, відтак у позові відмовляє.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися із позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.
В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.2, 5, 9, 46, 48, 72, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:    Н.В. Сіромашенко