Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1225/25
27 березня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді  Шишка О.А.,
з участю : секретаря   Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики №8577913. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та укладених надалі додаткових угод ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідачки за договором позики №8577913 від 29.09.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором на загальну суму 24888 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15600 грн – сума заборгованості за пенею, 1288 грн – комісія.
Крім того, 19.10.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір про надання коштів у кредит №73249598. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та укладених надалі додаткових угод ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідачки за договором про надання коштів у кредит №73249598 від 19.10.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором на загальну суму 9759 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками; 5994 грн - сума заборгованості за пенею, 450 грн. – комісія.
01.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено кредитний договір №00873-09/2024. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договорів. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. 29.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено кредитний договір №29103-09/2024. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договорів. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 24.12.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24122024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки: за кредитним договором №00873-09/2024 від 01.09.2024 року на загальну суму 11749,75 грн, з яких: 4300 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4044,15 грн – сума заборгованості за відсотками, 3405,600 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями; за кредитним договором №29103-09/2024 від 29.09.2024 року на загальну суму 10978,23 грн, з яких: 4821,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3150,18 грн – сума заборгованості за відсотками, 3006,99 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями
Оскільки відповідачка у добровільному порядку заборгованість за вищевказаними договорами не погасила, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідачки 57374,98 грн заборгованості та понесені судові витрати.
Представник позивача на розгляд справи не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, уподаному відзиві вимоги позову визнала частково. Зазначила, що позивачем незаконно нараховано пеню, штрафи та комісію, та завищено розмір відсотків. Вказує, що позивачем не надано належних доказів правомірності нарахування заборогаваності. Тому просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, штрафів, комісій та незаконних відсотків.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 29.09.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №8577913. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачці у позику 8000 грн на наступних умовах: дата надання позики 29.09.2024 року; строк позики 30 днів (строк договору); дата повернення позики (останній день) - 28.10.2024 року; денна % ставка – 0,80 % ; знижена % ставка – 0,01%; % ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 5 %; пеня – 5 %; орієнтовна реальна річна % ставка – 1399,08 %; орієнтовна загальна вартість позики – 9920 грн, комісія - 1896,80 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та укладених надалі Додаткових угод № 2 від 28.07.2021р., №7 від 13.06.2022р., № 47 від 24.01.2025 року, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідачки за договором позики №8577913 від 39.09.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників №43 до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором на загальну суму 24888 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15600 грн сума заборгованості за пенею, 1288 грн – комісія.
Також, 19.10.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №73249598. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачці у кредит 3000 грн на наступних умовах: дата надання позики 19.10.2024 року; строк позики 30 днів (строк договору); дата повернення позики (останній день) - 17.11.2024 року; денна % ставка – 0,350 %; % ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 2,70 %; пеня – 2,7 %; орієнтовна реальна річна % ставка – 1644,02 %; орієнтовна загальна вартість позики –1644,02 грн, комісія - 450 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та укладених надалі Додаткових угод №2 від 28.07.2021р., №7 від 13.06.2022р., № 47 від 24.01.2025 року, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідачки за договором позики №8577913 від 39.09.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників №44 до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором на загальну суму 9759 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками; 5994 грн - сума заборгованості за пенею, 450 грн – комісія.
01.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №00873-09/2024. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачці фінансовий кредит в розмірі 4300 грн на наступних умовах: сума кредиту 4300 грн; на строк - 120 днів; дата надання кредиту – 01.09.2024 року; дата погашення кредиту – 29.12.2024 року; % ставка – 0,99 % в день. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договорів. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 24.12.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24122024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки: за кредитним договором №00873-09/2024 від 01.09.2024 року на загальну суму 11749,75 грн, з яких: 4300 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4044,15 грн – сума заборгованості за відсотками, 3405,600 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Також, 29.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №29103-09/2024. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачці фінансовий кредит в розмірі 5100 грн на наступних умовах: сума кредиту 5100 грн; на строк - 120 днів; дата надання кредиту – 29.09.2024 року; дата погашення кредиту – 26.01.2025 року; % ставка – 0,99 % в день. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договорів. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. 24.12.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24122024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки: за кредитним договором №29103-09/2024 від 29.09.2024 року на загальну суму 10978,23 грн, з яких: 4821,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3150,18 грн – сума заборгованості за відсотками, 3006,99 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості внаслідок невиконання відповідачкою взятих за договорами зобов`язань утворилася заборгованість, яка станом на 21.08.2025 року становить 57374,98 грн., з яких: 
- за договором позики № 8577913 від 29.09.2024 року на загальну суму 24888 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15600 грн сума заборгованості за пенею, 1288 грн – комісія.
- за договором про надання коштів у кредит № 73249598 від 19.10.2024 року на загальну суму 9759 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками; 5994 грн - сума заборгованості за пенею, 450 грн – комісія.
- за кредитним договором № 00873-09/2024 від 01.09.2024 року на загальну суму 11749,75 грн, з яких: 4300 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4044,15 грн – сума заборгованості за відсотками, 3405,600 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями;
- за кредитним договором № 29103-09/2024 від 29.09.2024 року на загальну суму 10978,23 грн, з яких: 4821,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3150,18 грн – сума заборгованості за відсотками, 3006,99 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. 
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Таким чином матеріалами справи підтверджено, що відповідачка уклала кредитні договори у формі електронного документу, що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та не заперечується відповідачкою.
Водночас зобов`язання ОСОБА_1 належним чином виконані не були, тому позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення з неї заборгованості.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірних договорів , так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитними договорами у період дії на території України воєнного стану, штрафні санкції, неустойка та пеня не можуть бути стягнуті, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо твердження відповідачки про безпідставність стягнення комісії, пов`язаної з наданням позики, кредиту, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Умови укладених договорів передбачають сплату комісії за надання кредиту. Ці умови є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що ця комісія може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність таких умов.
Отже, нарахування комісії не суперечить закону, положення про комісію зрозуміло викладені у самих договорах та погоджені відповідачкою під час їх укладення.
Суд також не бере до уваги твердження відповідачки про незаконність нарахування відсотків. 
З 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Цим Законом внесені зміни, зокрема і у Закон України «Про споживче кредитування».
Пункт 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитні договори було укладено після набрання чинності цим Законом, тому слід застосовувати визначену законом денну процентну ставку на рівні не більше 1 %. З наданих позивачем розрахунків встановлено, що відсотки нараховані у межах визначеної законом процентної ставки.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, зважаючи на порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню: з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість станом 21.08.2025 року в розмірі 29368,39 грн:
- за договором позики № 8577913 від 29.09.2024 року на загальну суму 9288 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1288 грн – комісія.
- договором про надання коштів у кредит № 73249598 від 19.10.2024 року на загальну суму 3765 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками; 450 грн – комісія.
- за кредитним договором № 00873-09/2024 від 01.09.2024 року на загальну суму 8344,15 грн, з яких: 4300 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4044,15 грн – сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 29103-09/2024 від 29.09.2024 року на загальну суму 7971,24 грн, з яких: 4821,06 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3150,18 грн – сума заборгованості за відсотками.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України. 
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. Оскільки судом позов задоволено частково на суму 29368,39 грн, що становить 57,16% заявлених вимог (29368,39х100/57374,98), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1730,80 грн (3028х57,16/100).
На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст. 280-285 ЦПК України,

в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 29368,39 грн грн заборгованості за договорами, а саме: 9288 грн за договором позики № 8577913 від 29.09.2024 року, 3765 грн за договором про надання коштів у кредит №73249598 від 19.10.2024 року, 8344,15 грн за кредитним договором № 00873-09/2024 від 01.09.2024 року, 7971,24 грн за кредитним договором № 29103-09/2024 від 29.09.2024 року, а також 1730,80 грн судового збору, а всього – 31099,19 грн.
У задоволені решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий          О. А. Шишко