РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 3/510/536/26
Справа № 510/2485/25

24 лютого 2026 року м. Рені Одеської області
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Гончарова-Парфьонова О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, -
встановив:
 
05 грудня 2025 року о 11 годині 23 хвилин, ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Лісова у м. Рені Одеської області, керував автомобілем «Seat Cordoba», державний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, як на місці та і у медичному закладі.   
Таким чином, ОСОБА_1 було порушено п.п 2.1.а. та 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП (постановою ЕНА № 392561 притягався до адміністративної відповідальності 24 січня 2025 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП) та відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП (постановою Ренійського районного суду Одеської області від 09 липня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП). 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, сповіщався належним чином всіма можливими засобами, причини неявки суду не повідомив. 
Виходячи з положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, явка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, а тому суд вважає, що розглядати справу можливо без участі ОСОБА_1 .
Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 532246 та серії ЕПР1 № 532260 від 05 грудня 2025 року, витягом на особу, відеозаписом технічної фіксації вчинення правопорушень та іншими документами. 
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вчинене повторно протягом року, та ч. 5 ст. 126 КУпАП – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року, а тому його має бути піддано адміністративному стягненню з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки, у матеріалах справи наявна копія правовстановлюючого документу іноземної держави, відповідно до якого власником автомобіля, яким керував ОСОБА_1 05 грудня 2025 року під час вчинення адміністративних правопорушень, є громадянин Польші ОСОБА_2 , який не має відношення до протиправної поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Незважаючи на те, що з матеріалів справи не вбачається, чи видавалося посвідчення водія на право керування транспортним засобами ОСОБА_1 , суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з наступних підстав. 
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Виходячи із системного аналізу зазначеної норми, суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в окремих випадках, є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія чи позбавлених такого права, оскільки достатність їх теоретичних і практичних знань є сумнівною, а тому вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди є значно вищою, отже, попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у такому випадку, набуває особливого значення. 
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 27, 33, 36, 40-1, 126 ч. 5, 130 ч. 2, 221, 268, 284, 294 КУпАП, - 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави. 

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення. 
Строк пред`явлення постанови до виконання – три місяця. 

Суддя     О.О. Гончарова-Парфьонова