ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.03.2026	Справа № 910/421/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» (вул.Виговського І., буд.29Б, м.Львів, Львівська обл., 79022; ідентифікаційний код 38172602)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (вул.Петра Курінного, буд.2 А, оф.4, м.Київ, 03148; ідентифікаційний код 41802758)
про стягнення 209 501,79 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» про стягнення 209 501,79 грн, з яких 174 400,00 грн заборгованості, 29 772,23 грн пені, 2 881,18 грн 3% річних та 2 448,38 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг, наданих за договором № 19/06/25-1 на надання послуг будівельними машинами, механізмами та автотранспортом від 19.06.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та, серед іншого, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.
25.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в покладенні на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на їх надмірний розмір, який не є домірним складності справи.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (замовник) було укладено договір № 19/06/25-1 на надання послуг будівельними машинами, механізмами та автотранспортом (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок надавати транспорті послуги з вантажними автомобілями, механізмами, будівельними машинами з машиністами згідно з умовами даного Договору.
Відповідно до пункту 1.3 Договору вартість послуг зазначається в рахунках, виставлених виконавцем та в актах здачі-приймання робіт (наданих послуг).
Розрахунки за даним Договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 2 робочих днів, згідно з підписаними замовником змінними рапортами або актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) (пункт 1.6 Договору).
Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору за порушення термінів платежів, передбачених цим Договором, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.
Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Термін дії Договору до 31.12.2025, але до повного виконання зобов`язань кожної зі сторін (пункти 8.1, 9.1 Договору).
У додатку № 1 до Договору викладено прейскурант із назвами спецтехніки та цінами.
Позивач зазначає, що він, на виконання своїх договірних зобов`язань, надав відповідачу послуги на суму 174 400,00 грн, які відповідач прийняв, що підтверджується актом надання послуг № 97 від 25.06.2025, проте власні зобов`язання щодо оплати послуг не виконав.
З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу лист-претензію (вих. № 15/09/25-1 від 15.09.2025) про сплату заборгованості, у відповідь на яку відповідач надав гарантійний лист № 53 від 29.09.2025 про оплату заборгованості в розмірі 174 400,00 грн до 07.12.2025.
З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 174 400,00 грн заборгованості, 29 772,23 грн пені, 2 881,18 грн 3% річних та 2 448,38 грн інфляційних втрат.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що позивач на виконання Договору надав відповідачеві послуги на суму 174 400,00 грн, про що свідчить наявний в матеріалах справи, підписаний та скріплений печатками сторін акт надання послуг № 97 від 25.06.2025 на суму 174 400,00 грн.
Вказаний акт містить найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які надають та отримують послуги, найменування послуг, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунку за надані послуги.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З урахуванням погодженого сторонами у пункті 1.6 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати послуг мали бути виконані протягом 2 робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг.
Відтак, беручи до уваги умови укладеного сторонами Договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.
За приписом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на викладене, оскільки невиконання грошових зобов`язань відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 174 400,00 грн визнається судом обґрунтованою.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29 772,23 грн пені, 2 881,18 грн 3% річних та 2 448,38 грн інфляційних втрат.
Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору за порушення термінів платежів, передбачених цим Договором, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.
З огляду на викладене, оскільки невиконання відповідачем зобов`язання з оплати товару підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору, за неналежне виконання грошового зобов`язання, визнається судом обґрунтованою.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 29 772,23 грн із суми боргу 174 400,00 грн за період з 30.06.2025 по 16.01.2026, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню в заявленому розмірі.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розраховані позивачем розміри 3% річних у сумі 2 881,18 грн із суми боргу 174 400,00 грн за період з 30.06.2025 по 16.01.2026 та інфляційних втрат у сумі 2 448,38 грн із суми боргу 174 400,00 грн за період: липень - грудень 2025 року також є арифметично правильними.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 174 400,00 грн заборгованості, 29 772,23 грн пені, 2 881,18 грн 3% річних та 2 448,38 грн інфляційних втрат.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» 205 369,34 грн, за подання якої сплатило 242,25 грн судового збору відповідно до квитанції про сплату № 6486-1094-3018-6320 від 19.12.2025.
23.12.2025 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ у справі № 910/15913/25 про стягнення з Товариства обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» основного боргу в розмірі 174 400,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 2 095,39 грн, 3% річних в розмірі 2 508,49 грн, пені в розмірі 26 365,46 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 242,24 грн.
У подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2026 у справі № 910/15913/25 судовий наказ від 23.12.2025 було скасовано.
Відповідно до частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
За звернення до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» додатково сплатило судовий збір у розмірі 2 663,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 00НС2313 від 16.01.2026.
Отже загалом позивач сплатив за подання даного позову 2 905,25 грн судового збору, тоді як виходячи із ціни позову мав сплатити 2 662,40 грн.
Відтак, витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн, відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню, а переплата в сумі 242,85 грн може бути повернута позивачу в порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, про які зазначено в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розподілу вказаних витрат між сторонами.
Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (вул.Петра Курінного, буд.2 А, оф.4, м.Київ, 03148; ідентифікаційний код 41802758) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» (вул.Виговського І., буд.29Б, м.Львів, Львівська обл., 79022; ідентифікаційний код 38172602) заборгованість в розмірі 174 400 (сто сімдесят чотири тисячі чотириста) грн 00 коп., пеню в розмірі 29 772 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн 23 коп., 3% річних в розмірі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн 18 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн 38 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.03.2026.

Суддя Т.П. Капцова