ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

14 квітня 2026 року
м. Харків

справа №638/17916/25
провадження № 22-ц/818/1822/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльністю, стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Гребенюк В.В.,-
п о с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області грошові кошти набуті в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 298098,67 грн., що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати позивачці вказаної пенсії, також просила здійснити розподіл судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію за життя, яка була нарахована ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 295205,49 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1341,80 грн.. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам. Зазначає, що виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 250773,60 грн. була включена до переліку отримувачів виплат за минулий період. Проте з урахуванням здійснених виплат залишок невиплаченої пенсії складає 239200,38 грн., яка буде виплачена за наявності відповідного фінансування. Вважає, що викладені в позовній заяві обставини є безпідставними, недоведеними, такими, що грунтуються на припущеннях та помилковому трактуванню позивачем положень діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого вони не можуть підлягати задоволенню.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач успадкувала належні її батьку суму пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення недоотриманої пенсії в сумі 295205,49 грн. – різниця між сумою недоотриманої пенсії на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2021 і сумою часткової сплати заборгованості – 13934,22 грн. (309139,71 грн. – 13934,22 грн.) підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було складено відповідний актовий запис № 26.
ОСОБА_1 є донькою померлого, що підтверджується копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , що видане 13.02.1961 Будинком одруження м. Кодіївка Луганської області, копію паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 16.01.1998 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , що видане 11.04.1981 відділом РАГС Воршиловоградської області з якого вбачається, що при укладенні шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як донька померлого ОСОБА_2 , успадкувала недоотриману пенсію у розмірі 309139,71 грн., що належала останньому, про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., в спадковій справі № 19/2021, 23.10.2021 видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2194. Згідно даного свідоцтва про право на спадщину за законом сума недоотриманої пенсії вказана у відповідності з листом Відділу опрацювання пенсійної документації №1 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.09.2021 № 2000-0401-8/118930.
У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.03.2021, який було направлено приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В.на заміну раніше надісланого листа № 2000-0401-8/49865 від 07.04.2021 відділ опрацювання пенсійної документації №1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 309139,71 грн. станом на 31.03.2021 рік. Також зазначено, що вказана сума буде відкоригована в зв`язку зі зміною періоду виплати.
На звернення позивача від 31.07.2025 за № 23933/К-2000-25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було повідомлено, що виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 “Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території” (далі - Порядок).
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що позивачка є спадкоємницею свого померлого батька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину, що зареєстроване за № 2194 від 23.10.2021, спадкова справа №19/2021, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В. Спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 309139,71 грн., в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на обліку у відповідача, як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та внутрішньо – переміщена особа. Однак, відповідач сплатив дані кошти частково та повідомив, що подальшу виплату буде проведено за наявності відповідного фінансування та на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, а суму до вплати зменшив до 250773,60 грн.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.ст.1218, 1219 ЦК України).
За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно з постановою Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі №243/13575/19 стаття 1227 ЦК України встановлює сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.09.2020 року справа №428/6685/19 положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Відповідно до ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходить від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Матеріали справи свідчать про те, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем після смерті є його донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину.
З свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2021 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як донька померлого ОСОБА_2 , успадкувала недоотриману пенсію у розмірі 309139,71 грн.
Сума недоотриманої пенсії померлого належить позивачці на праві власності в порядку спадкування.
Відповідачем було частково здійснено виплату недоотриманої пенсії на рахунок позивачки за період з 26.07.2023 року по грудень 2022 року у розмірі 11041, 04 грн. та за період з 01.10.2025 року по 23.10.2025 року у розмірі 2361 грн.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача суми невиплаченої пенсії у розмірі 295205,49 грн. (а саме різниця між невиплаченою пенсією на час відкриття спадщини 309139,71 грн та сплаченою відповідачем позивачці сумою заборгованості у розмірі 13934,22 грн.)
Посилання апелянта на те, що загальна сума недоотриманої пенсії може бути зменшена залежно від дня звернення спадкоємця, а тому у зв`язку з поданням позивачкою заяви 03.11.2021 року, сума невиплаченої пенсії була нарахована у розмірі 250773,60 грн. замість 309139,71 грн. колегією суддів не приймається, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано
Висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 370, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:      О.В. Маміна

Судді:         Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина