ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/455/26

02 березня 2026 року м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя   ОСОБА_1  
з участю секретаря   ОСОБА_2 
з участю прокурора  ОСОБА_3 
обвинуваченого   ОСОБА_4 
захисника    ОСОБА_5 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12026181060000026 від 30 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в період з 21 травня 2025 року до 24 грудня 2025 року (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) під приводом волонтерської діяльності, яка мала полягати в безоплатній передачі Збройним силам України та іншим військовим формуванням, створеним у відповідності до законодавства України, товарів гуманітарної допомоги, діючи за допомоги знайомих йому водіїв, які мають згідно з чинним законодавством України право на виїзд за межі держави, отримав автомобілі марок: Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_1 ; Volkswagen Golf, vin: НОМЕР_2 ; Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_3 , та Kia Sorento, vin: НОМЕР_4 , що ввезенні через митний кордон на територію України як гуманітарна допомога, отримувачами якої були благодійні організації «Благодійний фонд «Незламність.УА» (код ЄДРПОУ 45035269) та «Благодійний фонд «Збережені волею» (код ЄДРПОУ 45841319).
Надалі, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про походження автомобілів і їх цільове призначення, незважаючи на взятий на себе обов`язок перед благодійними організаціями щодо безоплатної передачі таких автомобілів Збройним силам України та іншим військовим формуванням, що створені у відповідності до законодавства України, а також встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, вирішив незаконно ними розпорядитися з метою отримання прибутку та розробив злочинний план щодо продажу гуманітарної допомоги зацікавленим особам, і в подальшому запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продати автомобілі.
Так, в грудні 2025 року (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він діє в порушення вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу», під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64, та який востаннє продовжений Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 (затверджений Законом України від 21.10.2025 №4643-IX), з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, перебуваючи на вул.Дружби, у м.Костопіль Рівненського району Рівненської області, надав для огляду ОСОБА_8 автомобілі марки Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_1 та Kia Sorento, vin: НОМЕР_4 ; ОСОБА_9 автомобілі марки Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_3 , та Volkswagen Golf, vin: НОМЕР_2 , які відповідно до декларацій про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, ввезені на територію України у виді гуманітарної допомоги, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №174 від 01.03.2022 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», після чого передав їм ключі від вказаних вище автомобілів і реєстраційні документи на них, за що одержав від вказаних осіб грошові кошти, зокрема: 3300,00 доларів США за автомобіль марки Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_1 ; 2600,00 доларів США за автомобіль марки Volkswagen Golf, vin: НОМЕР_2 ; 3100,00 доларів за автомобіль марки Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_3 ; та 4400,00 доларів США за автомобіль марки Kia Sorento, vin: НОМЕР_4 , в загальній сумі 13400,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на день вилучення працівниками поліції 24.12.2025 автомобілів у ході обшуку, становить 564144,02 грн., що в свою чергу, згідно з п.2 примітки до ст.201-2 КК України, у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить значний розмір.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.201-2 КК України, а саме у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчинений у значному розмірі, під час воєнного стану.
30 січня 2026 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні – прокурором Березнівського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника – адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.
В угоді про визнання винуватості від 30 січня 2026 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.3 ст.201-2 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.
Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.3 ст.201-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та із позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною із обігом, використанням і розпорядженням гуманітарною допомогою строком на 2 роки, відповідно до вимог ст.75 КК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який визначатиметься судом, при затвердженні угоди про визнання винуватості, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, в обсязі обвинувачення.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив затвердити її.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. 
Разом з тим, в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України визнає, цілком розуміє надані йому законом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.201-2 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.3 ст.201-2 КК України.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, що виразилося у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчинений у значному розмірі, під час воєнного стану, а тому його дії кваліфікує за ч.3 ст.201-2 КК України.
При затвердженні угоди про визнання винуватості суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника обвинуваченого, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30 січня 2026 року між прокурором Березнівського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 74 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, застосованого ухвалами слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 21.01.2026.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Одночасно, враховуючи правовий статус автомобілів марок: Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_1 ; Volkswagen Golf, vin: НОМЕР_2 ; Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_3 , та Kia Sorento, vin: НОМЕР_4 , які згідно правових норм закріплених у Законах України "Про гуманітарну допомогу" та "Про благодійну діяльність та благодійні організації" ввезенні через митний кордон на територію України як гуманітарна допомога, та які за угодою про визнання винуватості передані на потреби Збройних Сил України в особі Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП B Рівненській області (батальйон відряджений до складу НОМЕР_5 армійського корпусу угрупування військ (сил) «Схід», з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, в порядку взаємодії підрозділів поліції зі Збройними Силами України) суд дійшов висновку, що останні слід вважати переданими за належністю. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого на застосовувався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст.75, 76, ч.3 ст.201-2 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 30 січня 2026 року по кримінальному провадженню №12026181060000026 від 30 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, укладену між прокурором Березнівського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 – затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною із обігом, використанням і розпорядженням гуманітарною допомогою строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувались.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 21 січня 2026 року – скасувати.
Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме: 
автомобілі марок: Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_1 ; Volkswagen Golf, vin: НОМЕР_2 ; Volkswagen Passat, vin: НОМЕР_3 , та Kia Sorento, vin: НОМЕР_4 , що ввезенні через митний кордон на територію України як гуманітарна допомога, які передані на потреби Збройних Сил України в особі Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП B Рівненській області (батальйон відряджений до складу НОМЕР_5 армійського корпусу угрупування військ (сил) «Схід», з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, в порядку взаємодії підрозділів поліції зі Збройними Силами України) – вважати переданими за належністю.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя	ОСОБА_1