Справа № 711/26/26
Провадження № 2/708/212/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК «Профіт капітал" через свою представницю - адвоката Ушакевич М. П. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20 328,00 грн. На обґрунтування заявленого позову зазначає, що 09.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір позики № 75573654 .
Відповідно до п. 2 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути суму позики та сплатити проценти від суми позики.
Згідно з п. 2 договору позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 2,7 % на день.
Як передбачено п. 5 договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням ІТС шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн було надано позичальнику шляхом перерахування на картковий рахунок, зазначений позичальником в реквізитах договору позики. 
У свою чергу, позичальниця взятих на себе зобов`язань за договором не виконала. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договором позики станом на 30 .11.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 20 328,00 грн, як складається із такого: заборгованість за основним боргом - 6 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 14 328,00 грн.
10.07.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Профіт капітал" був укладений договір факторингу № 10072020, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступає ТОВ "ФК "Профіт капітал" права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а ТОВ "ФК "Профіт капітал" приймає права вимоги. 
30.11.2021 між сторонами за договолром факторингу № 10072020 від 10.07.2020 підписано реєстр прав вимоги № 120, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 75573654 від 09.05.2021 перейшло до позивача. 
Оскільки відповідачка від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 75573654 від 09.05.2021 у сумі 20 328,00 грн. Також позивач просить відшкодувати понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. 
Ухвалою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.02.2026 позовна заява залишена без руху із наданням позивачеві строку на усунення недоліків.
12.02.2026 від представниці позивача - адвоката Ушакевич М. П. на виконання ухвали суду надійшла заява, за наслідками отримання якої недоліки позовної заяви усунуті.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву.
Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідачкою поданий відзиву на позов, у якому ОСОБА_1 заперечує щодо задоволення позову, в обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем не надано належних доказів укладення кредитного договору між нею та первісним кредитором, а також доказів переходу права вимоги саме до ТОВ "ФК "Профіт Капітал", не надано детального розрахунку заборгованості з чітким зазначенням періодів нарахування процентів, штрафів та підстав їх застосування.
Зважаючи на те, що кредитні правовідносини виникли у 2020 році, тобто, з моменту виникнення прострочення минуло більше трьох років, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
Представницею позивача Ушакевич М. П. суду надані додаткові пояснення, які долучені до матеріалів справи.
У поданих поясненнях представниця позивача зазначає, що між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачкою 09.05.2021 було укладено в електронній формі договір позики, підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, відправленим на електронну пошту останньої. Після укладення договору позики відповідачці було перераховані грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. Твердження відповідачки щодо неукладення договору є безпідставними та зводяться до уникнення від цивільної-правової відповідальності.
Позивач на законних підставах набув право грошової вимоги до відповідачки за договором факторингу, докази набуття такого права надані до позовної заяви.
Також представниця позивача заперечувала щодо застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності, оскільки перебіг строків позовної давності було зупинено та в подальшому продовжено у зв`язку з дією карантину, а пізніше - воєнного стану, що прямо передбачено законодавством. 
За наведених обставин просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.
За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Судом установлено, що 09.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 був укладений договір позики№ 75573654.
Відповідно до умов укладеного договору відповідачці наданий кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 30 днів (п. 2 договору). 
Відповідно до п. 2 договору процентна ставка за користування позикою становить 2,70 % на день (а.с. 8).
Як погоджено сторонами в п. 1. договору кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, а позичальник зобов`язується повернути суму позики та сплатити проценти від суми позики.
У договорі позики зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , а саме: паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, електронна адреса, номер карткового рахунку, на який здійснено перерахування коштів, номер телефону - НОМЕР_1 , на який було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору.
При цьому, вказані відповідачкою у відзиві паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, електронна адреса та контактний номер телефону повністю співпадають з даними, вказаними у договорі кредитної лінії, тому у суду немає сумнівів, що саме ОСОБА_1 уклала вказаний договір та надала всі необхідні персональні дані, відомі лише їй. Доказів на спростування цього останньою суду не надано.
Зазначений договір кредитної лінії підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.
Підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а підписаний таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідачку було ідентифіковано в ІТС системі ТОВ "1 БАНК", про що свідчить відповідна довідка про ідентифікацію (а.с. 22).
На виконання умов указаного договору на картковий рахунок відповідачки 09.05.2021 були перераховані грошові кошти в сумі 6 000,00 грн від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", що підтверджено даними довідки ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000091901 від 03.12.2025 (а.с. 20).
Відповідачка, заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надала доказів на спростування цього, зокрема, про неналежність їй карткового рахунку № НОМЕР_2 .
У матеріалах справи також наявний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 25-26), що, у свою чергу, спростовує посилання відповідачки на його відсутність.
Відповідно до проведених позивачем розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.11.2025 становить 20 328,00грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом - 6 000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 14 328,00 грн, з урахуванням сплачених відповідачкою сум за договором позики.

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
У свою чергу, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
З матеріалів справи установлено, що 10.07.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Профіт капітал" був укладений договір факторингу № 10072020, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступає ТОВ "ФК "Профіт капітал" права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а ТОВ "ФК "Профіт капітал" приймає права вимоги. 
30.11.2021 між сторонами за договором факторингу № 10072020 від 10.07.2020 підписаний реєстр прав вимоги № 120, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 75573654 від 09.05.2021 перейшло до позивача у сумі 20 328,00 грн (а.с. 32). 
З наведеного слідує, що позивачем надано докази переходу права вимоги до відповідачки до договором позики від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", що спростовує посилання відповідачки на недоведеність переходу права вимоги. 
Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.
Згідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за договором позики, укладеним 09.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачкою, щодо розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в сумі 14 328,00 грн судом установлено таке.
При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами договору позики № 75573654 від 09.05.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 30 днів.
Відповідно до п. 2 договору процентна ставка за користування позикою становить 2,70 % на день.
Згідно з п. 4.2. договору позичальниця підтвердила, що ознайомилася на сайті товариства з Правилами надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм та наслідки їй зрозумілі. 
Водночас, як передбачено п. 7.4. правил позичальник погоджується, що у разі, якщо позичальник не сплатив заборгованість у повному обсязі та/або не оформив пролонгацію, товариство має право застосувати наслідки, передбачені в п. 6.8 цих правил.
Відповідно до положень п. 6.8 правил сторони домовились, що у разі неповернення позичальником заборгованості у встановлені договором позики строки (дата повернення позики), товариство має право:
6.8.1. Нараховувати проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та Договором позики;
6.8.2. Змінити кінцеву дату строку дії Договору позики на дату фактичного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики, що тягне за собою зміну кінцевої дати Строку Позики на відповідну дату.
Сторони підтверджують, що вказаний у цьому пункті порядок внесення змін до Договору позики в частині зміни кінцевої дати Строки Позики, є таким, що погоджений Сторонами та не потребує укладення окремих додаткових угод до Договору позики.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості установлено, що ОСОБА_1 поводила оплату за процентами двічі: 09.06.2021 у сумі 871,62 грн, 16.06.2021 у сумі 1 512,71 грн, а всього на суму 2 393,97 грн, однак усю заборгованість за позикою не погасила, чим ініціювала пролонгацію строку дії договору та нарахування процентів поза визначеною датою повернення позики, в тому числі і на підставі п. 6.8 Правил.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про доведення факту продовження сторонами строку кредитування понад 30 днів, який був визначений у пункті 2 договору позики, тож наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитом у визначеному останнім розмірі.
Відповідачкою вказаний розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків суду не надано.
Зважаючи на те, що відповідачкою були допущені порушення укладеного договору позики із первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. 
Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 6 000,00 грн, зі сплати процентів у сумі 14 328,00 грн, відповідно, позов підлягає до задоволення.

Щодо заяви відповідачки ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.
Позовна давність до спірних правовідносин не підлягає застосуванню з огляду на норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12).
Карантин на всій території України був установлений з 12.03.2020 Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19». Надалі він продовжувався та був відмінений з 30.06.2023 на підставі постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Відповідно з 12.03.2020 до 01.07.2023 строки позовної давності були зупинені.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який згодом неодноразово продовжувався. 
За таких обставин, ураховуючи період виникнення у ОСОБА_1 простроченого боргового зобов`язання та законодавче регулювання порядку обрахунку строків давності, відсутні підстави для відмови у позові через пропуск строку позовної давності. 

Визначення поняття судових витрат наведено у ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем суду надані копія договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 (а.с. 34-37), копія додаткової угоди до нього № 1/1 від 01.07.2024 (а.с. 38), копія акту № 971 прийому - передачі реєстру боржників від 18.12.2025 (а.с. 39), копія акту № 97 прийому - передачі наданої правничої допомоги від 24.12.2025 (а.с. 40), копія платіжної інструкції № 1806 від 25.12.2025 (а.с. 42). Із наданих доказів судом установлено, що позивач ТОВ "ФК "Профіт капітал" поніс судові витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. 
З урахуванням наведеного, стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 7 000,00 грн витрат на правову допомогу, а всього 9 422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 251-267, 509, 525, 526, 634, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-84, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" заборгованість за договором позики № 75573654 від 09.05.2021 за тілом кредиту в сумі 6 000,00 грн та заборгованість за відсотками в сумі 14 328,00 грн, а всього 20 328,00 грн (двадцять тисяч триста двадцять вісім гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, що загалом становить 9 422,40 грн (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники та їх адреси:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" (код ЄДРПОУ: 39992082, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8);
Представниця позивача: адвокат Ушакевич Марина Петрівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 6416, видане Радою адвокатів міста Києва, адреса робочого місця адвоката: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, буд. 23, а/с 57);
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ