ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/3626/25      Головуючий суддя І інстанції Бєлостоцька О. В.
Провадження № 33/818/791/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року        м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
представника потерпілого – адвоката Кадуна П.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого – адвоката Кадуна П.В. на постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 13 січня 2026 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
У відомостях протоколу про адміністративне правопорушення від 16.11.2025 року серії ААД № 912238 зазначено, що 16.11.2025 року о 10 годині 59 хвилин в м. Берестин Харківської області по пров. Котляревського водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя провул. Котляревського та вул. Шиндлера не надав переваги у русі транспортному засобу - автомобілю Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Не погодившись із судовим рішенням представником потерпілого – адвокатом Кадуном П.В. було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в якій він просив постанову Берестинського районного суду м. Харківської області від 13.01.2026 року скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на те, що ОСОБА_2 порушив вимоги правил дорожнього руху, оскільки керуючи транспортним засобом та перебуваючи на зустрічній смузі для руху, допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .
В судовому засіданні під час апеляційного перегляду представник потерпілого Кадун П.В. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. В обгрунтування поданої апеляційної скарги посилався на аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, доводи. ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначав, що знаходився на своїй полосі для руху на другорядній дорозі. На головну дорогу він фактично не виїхав, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 під час повороту ліворуч «зрізав» кут внаслідок чого і відбулося зіткнення їх транспортних засобів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог чинного законодавства.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо невинуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Натомість матеріали справи містять відомості, які спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення згідно яких 16.11.2025 року о 10 годині 59 хвилин в м. Берестин Харківської області по пров. Котляревського водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя провул. Котляревського та вул. Шиндлера не надав переваги у русі транспортному засобу - автомобілю Hyundai Santa Fe, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Відомостями схеми дорожньо-транспортної пригоди (а.с 4), доданої до оспорюваного протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено кінцеве розташування транспортних засобів, якими керували ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також місце зіткнення їх транспортних засобів, яке фактично знаходиться на другорядній дорозі, по який рухався ОСОБА_1 . Тобто місцем зіткнення вочевидь не є ані перехрестя ані головна дорога якою рухався ОСОБА_4 перед поворотом ліворуч. Разом з тим, схемою дорожньо-транспортної пригоди зазначено пошкодження транспортних засобів учасників цієї пригоди. Зокрема, ВАЗ 2107 під керуванням ОСОБА_1 отримав пошкодження переднього лівого крила та фари, а автомобіль Hyundai Santa Fe під керуванням ОСОБА_4 отримав пошкодження переднього бамперу, переднього лівого крила, нижнього ричага, нижнє кріплення крила та стійка амортизатора. З відомостями схеми дорожньо-транспортної пригоди учасники погодилися.
З відомостей світлин (а.с.5-9) вбачаються особливості дорожніх умов, а також стану транспортного засобу після події дорожньо-транспортної пригоди. Із світлин (а.с.5-9) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода фактично сталася на другорядній дорозі де перебував транспортний засіб ВАЗ 2107 під керування ОСОБА_1 , який не встиг виїхати на перехрестя. Натомість автомобіль Hyundai Santa Fe під керуванням ОСОБА_4 , повертаючи ліворуч, вже фактично залишив перехрестя лівим переднім колесом. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_4 здійснюючи маневр повороту ліворуч здійснив його таким чином, що опинився на полосі для руху ВАЗ 2107, який рухався притримуючись крайнього правого положення другорядною дорогою.
З відомостей пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він керуюючи транспортним засобом виїжджав з гаражів провулка Котляревського правою стороною. При виїзді на вул. Шиндлера його вдарив в ліве крило Hyundai Santa Fe. Внаслідок зіткнення було пошкоджено ліве переднє крило, фара, капот, бачок для рідини омивання скла, реактивні тяги, передній бампер.
З відомостей пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він їхав по вул. Шиндлера та на повороті сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, який виїжджав з другорядної дороги. В результаті зіткнення було пошкоджено ліва сторона авто.
З огляду на викладене, оцінюючи усі докази у цій справі у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Крім того, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги, щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, який на думку представника потерпілого рухався на автомобілі зустрічною смугою, чим спричинив зіткнення транспортних засобів у зв`язку із наступним.
Відповідно до вимог п. 10.5 Правил дорожнього руху поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатись ближче до правого краю проїзної частини. З огляду на вимоги цього пункту Правил, суд апеляційної інстанції вважає, що під час повороту на дорогу, яка має зустрічний напрямок для руху транспортних засобів, водії, які здійснюють поворот ліворуч або розворот, зобов`язані виконувати відповідний маневр без виїзду на смугу зустрічного руху, тому на більшості перехресть з точки зору безпеки дорожнього руху їм необхідно рухатися так, щоб центр перехрестя залишався зліва від водія, який здійснює маневр повороту ліворуч чи розвороту. Разом з тим, чітке розуміння водіями терміну «перехрестя» забезпечує безпеку дорожнього руху в місцях перетину доріг на одному рівні, оскільки саме на перехрестях утворюється безліч ситуацій, пов`язаних з небезпекою для руху, що зобов`язує водіїв проявляти більшу увагу та концентрацію для безпечного проїзду «ділянки підвищеної небезпеки», якою безумовно є перехрестя.
Крім того, відповідно до вимог п. 2.3 «б», а також п. 12.1 у їх нерозривному взаємозв`язку з вимогами п. 10.5 Правил дорожнього руху водій повертаючи ліворуч має бути уважним та діяти так, щоб безпечно керувати транспортним засобом, враховуючи його швидкість, особливості вантажу таким чином, щоб мати змогу стежити за дорожньою обстановкою та безпечно реагувати на її зміни. Апеляційний суд вважає, що фактори, що визначають дорожню обстановку, різноманітні і непостійні. Вони істотно впливають на дорожній рух у цілому, у зв`язку з чим водій має заздалегідь прогнозувати поведінку інших учасників дорожнього руху, а також повинен своєчасно встигати реагувати на зміну ситуації, що склалася, в процесі керування транспортними засобами. При цьому, ширина проїзної частини яка є меншою за ширину двох транспортних засобів, сама по собі не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка сумлінно виконує правила дорожнього руху керуючи транспортним засобом, оскільки, відповідно до вимог п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
З відомостей матеріалів цієї справи вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2107 та рухався провулком І. Котляревського в напрямку вул. Шиндлера де перед перехрестям з вказаною вулицею сталося зіткнення з автомобілем Hyundai Santa НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Таким чином, дорожня транспортна пригода сталося на полосі для руху ОСОБА_1 , поза межами перехрестя. Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції не встановлено порушення ним вимог пункту Правил дорожнього руху за керування транспортним засобом під час руху зустрічною смугою, що відповідно до вимог усталеної правової практики ЄСПЛ сформованою у справі «Малофєєв проти росії» позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості надавати правову оцінку дій ОСОБА_1 в цій частині.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати безпідставними та необгрунтованими.
Оцінюючи відомості всіх доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП.
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому посилання представника потерпілого на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого – адвоката Кадуна П.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 13 січня 2026 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков