Справа №:755/6259/24
Провадження №: 2/755/5681/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -  Гончарука В.П,
за участі секретаря  Оніщука Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, суд, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та за послуги постачання гарячої води у розмірі 82 319,79 грн., та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 у тому числі в кв. АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511).
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.
Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між Відповідачами та Позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.
Однак з січня 2016 року за вказаною квартирою своєчасно не вносилась плата за отримані послуги централізованого опалення/ постачання теплової енергії та з січня 2016 року не вносилася плата за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 березня 2024 року утворилась заборгованість.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільної справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частини позову, суд вважав можливим розглянути спір відповідно до статей 280-283 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Відповідач, як споживач послуг, з січня 2016 року за вказаною квартирою своєчасно не вносилась плата за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та з січня 2016 року не вносилася плата за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 березня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 56 950,58 грн.
Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідачів протягом спірного періоду не надходило.
25 червня 2024 року Дніпровським районний судом міста Києва було ухвалене рішення, яким було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 82 319,79 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
До Дніпровського районного суду м.Києва з заявою звернулася представник відповідача Степанюк А.С. про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва, від від 25 червня 2024 року за позовом Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заява відповідача обґрунтована тим, що позивач не була повідомлені належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді, в зв`язку з чим не скористалася своїм правом на захист своїх інтересів в судовому засіданні, не надавали свої заперечення та докази на спростування позовних вимог позивача, в зв`язку з чим не змогли ефективно здійснити захист своїх інтересів, обгрунтовуючи свою позицію, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1 по якій стягуються заборгованість за надані комунальні послуги та власником вказаної спірної квартири є ОСОБА_3 , надавши в підтвердження відомості про об`єкт нерухомого майна. На підставі викладеного суд прийняв передчасне рішення щодо стягнення з відповідачів на користь позивача визначеної суми заборгованості без врахування всіх фактичних обставин справи. На підставі викладеного суд прийняв передчасне рішення щодо стягнення з відповідачів на користь позивача визначеної суми заборгованості без врахування всіх фактичних обставин справи.
Заяву представника представник відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва, від від 25 червня 2024 року за позовом Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено.
Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 25 червня 2024 року за позовом Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Судовий розгляд було призначено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
24.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача до участі у справі, а саме Залучити до участі в справі N?755/6259/24 в якості співвідповідача власника квартири а саме ОСОБА_5 , дата народження - невідомо, РНОКПП, НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації - невідомо,адреса (місцезнаходження) належного на праві власності нерухомого майна в період виникнення заборгованості: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування своїх вимог представник позивача зазначає , що ОСОБА_6 - спадкоємець померлої особи, у період проживання якої виникла заборгованість за надані послуги, не повідомила Позивача про смерть колишнього власника квартири та спадкодавця, анкетні дані, відомості про право власності й дата смерті якого Позивачу не відомі та який на момент своєї смерті мав борги зі сплати коштів перед Позивачем, Позивач з об?єктивних причин, що не залежать від його волі та не маючи достовірних даних, які містять конфіденційну інформацію про смерть громадян та їх спадкоємців, не міг пред?явити свої вимоги до спадкоємця протягом 6 місяців з дня прийняття спадщини. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» про прийняття спадщини ОСОБА_7 спадкоємцем довідалося 17.02.2025 із заяви про перегляд заочного рішення.
30.04.2025 року надійшов відзив від представника відповідача в якій заперечує щодо задоволення позовних вимог , оскільки позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача , обгрунтовуючи це тим , що відповідач - ОСОБА_8 не є та ніколи не була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Власником зазначеної квартири є інша особа до якої і має бути пред`явлено позовні вимоги; ОСОБА_8 не мешкала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно не отримувала послуги з централізованого опалення, постачання теплої енергії та постачання гарячої води. Цими послугами користувалась інша / інші особа / особи. Позивач починаючі з 2009 року (з семи річного віку) мешкала в квартирі свого опікуна і досягла повноліття тільки 20.04.2020 року , в той час як в позовній заяві йде мова про стягнення заборгованості яка утворилась починаючи з січня 2016 року.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 24.01.2019 року належить ОСОБА_9 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Раніше право власності на зазначену квартиру належало ОСОБА_10 . Як вбачається, Відповідач не є та ніколи не була власником зазначеної квартири. Оскільки попередній власник ОСОБА_11 помер, а право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_7 в порядку спадкування, до неї перейшли і обов?язки та боргові зобов?язання Спадкодавця, в тому числі і обов?язок відшкодувати майнову шкоду.
Відповідачу, в віці 7 років, у 2009 році було призначено опікуна (у зв?язку зі смертю матері та перебування батька в місцях позбавлення волі за вироком суду) - ОСОБА_12 , а у 2012 року надано статус Дитини - сироти (у зв?язку зі смертю і батька).
У період з 17.09.2009 року до 01.07.2015 року Відповідач мешкала разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_6 . А починаючи з 01.07.2015 року, разом з опікуном / піклувальником мешкала за адресою: АДРЕСА_7 . , що підтверджується : 
-Розпорядженням Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 17.09.2009 року N? 653 «Про призначення опікуна» . 
-Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.03.2012 року N? 116 «Про надання статусу малолітній дитині» - «... надати малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статус дитини - сироти...Взяти до відома, що малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лаштована в сім?ю громадянки ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_8 ...». 
-Довідка N? 10411-10413/T-66-27 від 14.02.2025 року виданої службою у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації , згідно якої з 08.09.2009 року Відповідач перебувала на обліку дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей та сім?ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації; З17.09.2008 року, на підставі розпорядження Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації N? 653 «Про призначення опікуна» Відповідач ( ОСОБА_8 ) була влаштована в сім?ю громадянки ОСОБА_12 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_8 ; 3 01.07.2015 року до повноліття проживала разом з опікуном / піклувальником за адресою: АДРЕСА_7 .
Доказом знаходження квартири за адресою АДРЕСА_1 у власності іншої особи, та відсутність будь яких речових прав у Відповідача на зазначену квартиру підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна. Копія Інформації додається; Факт постійного проживання Позивача за аресами: АДРЕСА_8 та АДРЕСА_7 , а також факт не проживання за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується:
- Розпорядженням Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.09.2009 року N? 653 «Про призначення опікуна»;
- Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.03.2012 року N? 116 «Про надання статусу малолітній дитині»;
• Довідкою N? 10411-10413/T-66-27 від 14.02.2025 року виданої службою у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації;
• Актами обстеження житлово-побутових умов, в яких зазначені не тільки умови а і фактична адреса місця мешкання Відповідача ;
08.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив , в якій вказує, що надані до суду довідки про не проживання ОСОБА_1 у квартирі не можуть бути підставою для звільнення її від оплати за житлово-комунальні послуги у спірний період , оскільки такі документи вона була зобов`язана надати до надавача послуг у спірний період. Також, вказує, що незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину , відповідач ОСОБА_2 набула прав та обов`язків щодо відчужуваної квартири з моменту прийняття спадщини, а вказана квартира належить ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини . 
Окрім того , просили звільнити від понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим , з огляду на їх завищену вартість , необгрунтованість, недостовірність та невідповідність дійсним обставинам справи справи та вимога чинного законодавства і усталеної судової практики.
07.07.2025 в судовому засіданні було залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.
Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до статті 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до частини другої, четвертої статті 19 ЗаконуУкраїни «Про житлово - комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Статтею 3 Закону визначено предмет регулювання цього Закону і суб`єкти у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до вказаної норми Закону, предметом регулювання його норм є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг , а суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; 4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини першої статті 21Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: 1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першоїстатті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; 2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону); 3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону; 4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; 6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг; 7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; 8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.
Згідно з частиною другою статті 21 Закону, виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Позивачем клопотання, про заміну неналежного відповідача не заявлялось.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).
Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог до відповідача.
Враховуючи, що ОСОБА_8 не є належним відповідачем у цій справі, позивач не подав до суду клопотання про заміну відповідача та залучення до справи належного відповідача, позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Крім того, суд роз`яснює позивачу, що відмова в задоволенні позову з підстав пред`явлення його до неналежного відповідача не позбавляє позивача права звернення до суду з позовом до належного відповідача.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості , в повному обсязі.
Щодо вирішення питань про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначиладокази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача було подано копію ордеру ОСОБА_4 АІ № 1824286 від 16.02.2025 року про надання правничої допомоги відповідачу, копію договору про надання професійної правничої допомоги № без номеру від 10.02.2025 року укладений між адвокатом Степанюком А.С. та ОСОБА_1 . Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги без номеру від 10.02.2025 року, акт виконаних робіт щодо надання правової (правничої) допомоги від 28.04.2025 року.
Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що Тетеріна Є.В.. дійсно понісла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. 
Надані представником відповідача акт наданих послуг, погоджений розрахунок витрат вартості правничою допомоги від 28.04.2025 року не є належними доказами таких витрат.
З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати зі сплати судового збору понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 15, 76 78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задовленні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 25 березня 2026 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20, код ЄДРПОУ 37739041).
Відповідач: 
ОСОБА_8 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8 ); 
Третя особа: 
ОСОБА_2 , ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: