Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р. 	Справа № 520/31416/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Уманця Андрія Ігоровича на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026, по справі № 520/31416/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Дніпропетровської обласної військової адміністрації 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної військової адміністрації, які полягають у не дотриманні вимог ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про звернення громадян» при розгляді звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 ПР-19007113, від 01.07.2025р.;
-визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної військової адміністрації, яка полягає у не розгляді звернення ОСОБА_1 ПР-19007113, від 01.07.2025р. першими керівниками Дніпропетровської обласної військової адміністрації в термін передбачений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»;
- зобов`язати Дніпропетровської обласної військової адміністрації розглянути звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 ПР-19007113, від 01.07.2025р з дотриманням вимог ЗУ «Про звернення громадян».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Дніпропетровської обласної військової адміністрації з приводу розгляду звернення (пропозиції – зауваження) ОСОБА_1 від 01.07.2025р. без дотримання вимог ч.2 ст.14 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян".
Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної військової адміністрації з приводу не розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.07.2025р. Головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації (Головою Дніпропетровської обласної військової адміністрації) у визначений ст.20 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" строк.
Зобов`язано Дніпропетровську обласну військову адміністрацію розглянути звернення (пропозицію – зауваження) ОСОБА_1 від 01.07.2025р. із дотриманням ч.2 ст.14 Закону України від 02.10.1996р. №393/96-ВР "Про звернення громадян".
Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким просить суд стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної військової адміністрації витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.012026 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 1.000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Представник позивача, не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву позивача у повному обсязі. 
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявником було надано ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1307455, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1209, Договір від 21.11.2025р. про надання правничої допомоги, додаткова угода №1 від 05.01.2026р., акт від 07.01.2026р. прийому-передачі наданих послуг.
Відповідно до додаткової угоди №1 від 05.01.2026р. за надання правничої допомоги у адміністративній справі №520/31416/25 у Харківському окружному адміністративному суд Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору.
Відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг від 07.01.2026 Адвокат надав наступні послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від « 21» листопада 2025 року: послуга відповідно до п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги від « 21» листопада 2025 року № б/н, а саме: представництво інтересів ОСОБА_1 у справі № 520/31416/25 в Харківському окружному адміністративному суді та надання інших видів правничої допомоги, пов`язаних з розглядом цієї справи, в тому числі надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав Клієнта на суму 3.500,00 грн.
Суд першої інстанції задовольняючи частково заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справи, виходив з того, що загальний розмір витрат є завищеним та не співмірним зі складністю справи.
Колегія суддів підтримує такі висновки та зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, судом першої інстанції було встановлено, з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що представником позивача до суду було подано низку аналогічних позовів до обласних військових адміністрацій, зокрема у справах: №520/18102/25, №520/18208/25, №520/23506/25, №520/23581/25, №520/23900/25, №520/23968/25, №520/21202/25, №520/21600/25, №520/21667/25, №520/23945/25, №520/24992/25, №520/28105/25, №520/28192/25, №520/28277/25, №520/28626/25, №520/28683/25, №520/29714/25, №520/29724/25, №520/29763/25, №520/29794/25, №520/29848/25, №520/29963/25, №520/29985/25, №520/30260/25, №520/30262/25, №520/30333/25, №520/30380/25, №520/30383/25, №520/30633/25, №520/30635/25, №520/30884/25, №520/30933/25, №520/31085/25, №520/31252/25, №520/31262/25, №520/31411/25, №520/31558/25, №520/31561/25, №520/31679/25, №520/31778/25, №520/31782/25, №520/32186/25, №520/32189/25, №520/32258/25, №520/32262/25, №520/32549/25, №520/32550/25, №520/32728/25, №520/32838/25, №520/24994/25, №520/32721/25, №520/32959/25.
Так, колегія суддів зазначає, що позови, подані представником заявника до інших обласних адміністрацій, є аналогічними за змістом і правовими підставами. Всі ці позови стосуються однакових правових питань, мають схожу структуру та форму. Таким чином, підготовка зазначених позовів вимагала мінімальних зусиль і часу, оскільки вони не потребували значного обсягу доказової роботи чи спеціалізованого аналізу. 
Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, є складання позовної заяви.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.
Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При цьому, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції про те, що визначений позивачем розмір для відшкодування на рівні 3 500,00 грн. є завищеним, з огляду на що зі зменшенням та стягненням судом першої інстанції витрат у розмірі 1000 грн. колегія суддів погоджується.
На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Уманця Андрія Ігоровича - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 по справі № 520/31416/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов