20 березня 2026 року Єдиний унікальний № 501/5481/25 Провадження № 2/501/916/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

16 березня 2026 року м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі: головуючого Тордія Е.Н. секретаря судового засідання Дунаєвої Т.В..
номер справи № 501/5481/25 провадження № 2/501/916/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом 
позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача ОСОБА_1  предмет та підстава позову про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
04 грудня 2024 року до Чорноморського міського суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»( далі по тексту ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» ) до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позові вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 червня 2019 року ОСОБА_1 
звернулась з заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК 
АВАЛЬ » про відкриття карткового рахунку № Кредитна карта» № 010/5507/82/589094, яка разом з умовами надання послуг складає Договір. За умовами Договору остання отримала в користування грошові кошти у сумі 10000.00 грн. строком на 48 місяців ,дата повернення 26 червня 2023 року. Також умовами Договору передбачено тип процентної ставки за його користування. Відповідач ознайомилась з інформацією про умови надання кредиту та орієнтовану загальну вартість кредиту у тому числі з наслідками невиконання зобов`язань за Договором.
Свої зобов`язання банк виконав в повному обсязі надавши грошові кошти в користування відповідача.
20 вересня 2019 року було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ » відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/5507/82/589094( 1544670100). 
28 грудня 2022 року було укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №
№ 010/5507/82/589094. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 010/5507/82/589094 .
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28-12/2022 від 28 грудня 2022 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31191.29 грн., в т.ч: - 12480.96 грн. - сума заборгованості за кредитом та – 15940.59 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, 2769.74.грн. сума заборгованості на нарахованими процентами , відповідно до умов Договору факторингу №28-12/2022 за користування кредитом з моменту відступлення права вимоги.
Окрім суми заборгованості просить також стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду 2422.40 грн. а також витрати в сумі 13000.00 грн. за отриману правову допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився .З позовної заяви вбачається ,що просить проводити розгляд справи за своєю відсутністю за правилами спрощеного позовного провадження, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явилась, про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином. 
Поважної причини неявки суду не повідомила, заяву про зміну місця проживання суду не надала. Правом на подання відзиву не скористалась.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
23 грудня 2025 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання на 17 грудня 2024 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився заявивши в позовній заяві про розгляд справи за своєї відсутністю та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Відповідач в судові засідання не з`явилась про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином. Поважної причини неявки суду не повідомила, заяву про зміну місця проживання суду не надала. Правом на подання відзиву не скористалась
Судові виклики повернені до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( а.с.49).
Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису за приписами п.11 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. 
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду( а.с.50).
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Повідомлення відповідача про розгляд справи 16 березня 2026 року відбулось на веб сайті судової влада, 24 лютого 2026 року відповідно до положень ст. ст. 128, 131 Цивільного процесуального кодексу України( а.с.55).
Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ст.ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального кодексу України.
Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідчин ості її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.
Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
26 червня 2023 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ »та ОСОБА_2 уклали про відкриття карткового рахунку № Кредитна карта» № 010/5507/82/589094
Згідно п. 1.1. Договору банк відкриває картковий рахунок , випускає та надає платіжну картку.
Умова п.1.4.1 розмір поточного ліміту на день отримання кредиту 10000.00 грн.
Строк кредиту за умовами п. 1.5 становить 48 місяців.
Пунктом 1.6. передбачені відсотки за користування кредитом за фіксованою ставкою 45% річних. Загальна вартість кредиту становить 28315.00 грн.
Підписанням заяви та Правил надання послуг відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами отримання кредитним коштів та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства(12-15).
20 вересня 2019 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ » та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ » відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №№ 010/5507/82/589094
( 1544670100) ( а.с.21-24).
28 грудня 2022 року було укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором
№ 010/5507/82/589094 ( а.с.30-37).
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 010/5507/82/589094.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28-12/2022 від 28 грудня 2022 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31191.29 грн., в т.ч: - 12480.96 грн. - сума заборгованості за кредитом та – 15940.59 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, 2769.74.грн. сума заборгованості на нарахованими процентами , відповідно до умов Договору факторингу №28-12/2022 за користування кредитом за період 28 грудня 2023 року ( а.с.18-20).
Станом на час звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 31191.29 грн., в т.ч: - 12480.96 грн. - сума заборгованості за кредитом та – 15940.59 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, 2769.74.грн. сума заборгованості на нарахованими процентами , з моменту відступлення права вимоги.
Окрім суми заборгованості позивачем сплачений судовий збір при зверненні до суду 2422.40 грн. а також витрати в сумі 13000.00 грн. за отриману правову допомогу.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
За приписами ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Суд відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках 
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 Цивільного кодексу України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ »).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено ,що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно , кошти для погашення заборгованості за Договором, відсотками, проте зазначена позивачем сума не відповідає умовам Договору та строку його дії.
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що позичальник надав кредитні кошти відповідачу, строком на 48 місяців , якими останні користувався, проте свої зобов`язання не виконав внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до умов Договору загальна вартість кредиту становить 28315.00 грн.
Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише , починаючи з дня укладення договору та до його закінчення. 
Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України). 
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором.
За правилами 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).
Суд вважає, що відповідно до п. 1.5 Договору про відкриття карткового рахунку 
термін повернення кредиту визначено 48 місяців днів тобто до 26 червня 2023 року , тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам після 26 червня 2023 року відсутні.
Доказів того, що строк кредитування відповідача був пролонгований позивачем відповідно до умов Договору суду не надано, також не надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) відповідно до розрахунків заборгованості нарахування процентів у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не здійснювалось.
Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця .
У справі відсутні докази виконання кредитором умов Договору, пов`язаного з пролонгацією договору, направлення відповідної вимоги боржнику, що з урахуванням змісту договору виключає підстави до стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу, що є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у справі № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року дійшла висновку, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. 
Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування у кредитодавця не було, а вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованими після відступлення права вимоги задоволенню не підлягає.
У відповідності до вимог статей 76-79 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови. Протилежного суду не надано.
Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.
Висновки суду.
Оцінивши надані докази у їх сукупності Суд вважає що позовні вимоги ТОВ 
« КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 є доведеними та підлягають частковому задоволенню.
Судові витраті.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. 
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» при подачі позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2444.20 грн. Враховуючи факт часткового задоволення Судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 
2198.81 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат професійну правничу допомогу в розмірі 13000.00 грн., Суд виходить з наступного.
У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно вимог ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано копія Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, заявка №1942 про надання юридичної допомоги від 01 жовтня 2025 року, акт № 15 від 31 жовтня 2025 року про надання послуг, (а.с.56-62).
Суд враховує, що дана категорія справ не відноситься до складних тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Таким чином, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, Суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.  

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 280 282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625, 626, 1046 - 1052, 1054 Цивільного кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про місце роботи відсутні, 
останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276929, вул. Мечнікова 3 офіс 306 м. Київ, 01133) заборгованість за Договором, № 010Ї5507/82/5890944 від 26 червня 2019 року у розмірі 28315.00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2198.81 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про місцероботи відсутні, 
останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1  на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276929, вул. Мечнікова 3 офіс 306 м. Київ, 01133) витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
В іншій частині позовні вимоги , вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - залишити без задоволення.
Повний текст рішення виготолвено 20 березня 2026 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони у справі:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276929, вул. Мечнікова 3 офіс 306 м. Київ, 01133).
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про місце роботи відсутні, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий