Справа № 214/12358/25
1-кп/214/562/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041750001496 від 17.12.2025, відносно:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство – України, не працевлаштованої, яка має середньо-спеціальну освіту, незаміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_3 ,
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_2 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в період дії воєнного стану, 17.12.2025 приблизно о 11.30 год., знаходячись в торгівельному залі ТЦ «Епіцентр-К», який розташований за адресою: вул. Володимира Зінченка буд.33, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на крадіжку чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з полиці магазину викрала чоботи жіночі бежеві Carsna Mai Msd WTR «PUMA» AW2526, вартість яких, згідно з висновком експерта №2906 від 19.12.2025, становить 3 627 грн. 00 коп., які належать ТОВ «Епіцентр К», після чого ОСОБА_2 сховала їх у свою сумку, яка була при ній, та не маючи наміру оплачувати викрадений нею товар направилась на вихід з приміщення гіпермаркету. Так, ОСОБА_2 пройшла касову зону та не розрахувалась за викрадений товар, таким чином, виконала всі дії, які вважала необхідним для доведення кримінального провапорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки її дії були викриті та вона була зупинена співробітником вищевказаного гіпермаркету за касовою зоною, при спробі покинути місце злочину. 
Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: закінченого замаху на таємне викрадення майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану. 
24 грудня 2025 року між прокурором ОСОБА_6 , за письмовою згодою представника потерпілого ОСОБА_7 , та обвинуваченою ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала за обставин, викладених в обвинувальному акті та підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просила її затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання, а також звільнити від її відбування покарання з іспитовим строком, щиро розкаюється у вчиненому. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Також пояснила, що вона цілком розуміє характер пред`явленого їй обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та звільнити його підзахисну від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_2 узгоджене в угоді покарання, а також звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року, прокурор та обвинувачена ОСОБА_2 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст.75 КК України.
Крім того, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченої  ОСОБА_2 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_2 визнала себе винуватою, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ТОВ «Епіцентр-К», представником якого надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
При призначенні покарання, визначеного угодою про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій визначається щире каяття та активне сприяння у проведенні досудового розслідування.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Обвинувачена  ОСОБА_2 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій  ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, особистість обвинуваченої, яка раніше не судима (т.2 а.с.53), на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.55, 57), за місцем проживання характеризується опосередковано (т.2 а.с.54).
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_2 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останню обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1; п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Представником потерпіл ого ОСОБА_7 цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.
Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 24 грудня 2025 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури  ОСОБА_6 за письмовою згодою представника потерпілого ОСОБА_7 на укладання угоди про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року, та обвинуваченою ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041750001496 від 17.12.2025 – затвердити.
ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_2 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік. 
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- жіночі кросівки «PUMA», бежевого кольору, 39 розміру, які передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_8 – залишити у останньої, дозволивши розпоряджатися ними відповідно до її повноважень (т.2, а.с. 11,12);
- DVD-R диск, який містить копії відеозаписів з камер спостереження, які розташовані в приміщенні ТЦ «Епіцентр-К», за адресою: вул. Володимира Зінченка буд.33, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у період часу з 11:20 до 12:10 год. 17.12.2025 – залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження №12025041750001496 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №214/12358/25, провадження №1-кп/214/562/26.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя         ОСОБА_1