Олевський районний суд Житомирської області    
Справа № 287/1405/24
2/287/208/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Винара Л.В.
з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (надалі – позивач, ТОВ «Новий Колектор») звернулося до Олевського районного суду Житомирської області із позовом  до ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , відповідачка, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06.08.2019-010000516 від 06.08.2019 в розмірі 14296,00 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позов обґрунтовується тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Зазначає, що 06.08.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06.08.2019-010000516, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 9000,00 грн., строком на 14 календарних днів з процентною ставкою у розмірі 28%, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Кредитором виконано свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі. Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 14296,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9000,00 грн. та за відсотками 2520,00 грн., а також штраф у розмірі 2776,00 грн. Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Русину М.Г.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.
На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки по справі ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 05.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Викликано в судове засідання сторони по справі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
03.03.2026 до суду від представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Коломієць Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить, враховуючи незаконність позовних вимог, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом та неустойки. В обґрунтування зазначає, що відповідачка має статус дружини військовослужбовця Збройних Сил України та на неї поширюються пільги, передбачені п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Отже вимоги щодо сплати процентів та неустойки є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. 
09.03.2026 до суду від представника позивача ТОВ «Новий Колектор» Савченко Т.О. надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема зазначає, що витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Проценти за кредитним договором не є мірою відповідальності, а є платою за користування чужими грошовими коштами у межах строку, визначеного кредитним договором. Поняття зобов`язання є відмінним від поняття відповідальності за невиконання зобов`язання. Закон України № 3633-ІХ від 11.04.2024 не має зворотної дії в часі і не застосований до даних правовідносин. Під час строку дії кредитного договору відповідачка не мала і не могла мати пільгу зі сплати процентів як дружина військовослужбовця , адже така пільга не була на той час передбачена законодавством. Крім того, позивачка не надала доказів укладення шлюбу, на які вона посилається у відзиві. 
10.03.2026 до суду від представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Коломієць Т.В. надійшла заява, у якій вона просить для підтвердження доводів викладених у відзиві на позовну заяву долучити до матеріалів справи № 287/1405/24 копію свідоцтва про шлюб. 
16.04.2026 представник  позивача  в судове засідання  не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Новий Колектор». 
Відповідачка та представник відповідачки у судові засідання на розгляд справи 04.12.2025 та 16.04.2026 не з`явились та не повідомили про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи відповідачка та її представник до суду не надали.
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.08.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір (оферти) № 06.08.2019-010000516 (а.с 13-20).
Відповідно до умов договору та заявки від 06.08.2019 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 9000,00 грн. строком 14 календарних днів з дати отримання із нарахуванням відсотків у розмірі 2520,00 грн., що становить 28 % у процентному значенні.
Факт перерахування відповідачці коштів на виконання умов договору підтверджується довідкою субконто за договором № 06.08.2019-010000516 від 06.08.2019, з якої вбачається, що 06.08.2019 року ОСОБА_1 було перераховано 9 000,00 грн. (а.с. 30).
30.11.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 301121-1, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 37-43).
Згідно з додатком 2 до договору факторингу переліку №1 право вимоги до ОСОБА_1 перейшло від ТОВ «Споживчий центр» до ТОВ «Новий Колектор» на загальну суму 14296,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн. та за відсотками - 2520,00 грн., а також штраф у розмірі 2776,00 грн. (а.с.31-33).
Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за Кредитним договором у ОСОБА_1 станом на 25.06.2024 заборгованість складає 14296,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн., заборгованість за відсотками - 2520,00 грн., а також заборгованість за штрафом у розмірі 2776,00 грн. (а.с. 29).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно ст. 12 Закону, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання зазначених вимог, позивачем було надано відповідачці одноразовий ідентифікатор N7766 для підписання кредитного договору № 06.08.2019-010000516 від 06.08.2019 на підтвердження ознайомлення відповідачки з правилами та іншими супутніми документами.
Згідно умов договору, ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 9000,00 грн. на 14 календарних днів.
При цьому ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт підтверджується довідкою субконто за договором № 06.08.2019-010000516 від 06.08.2019.
Також, з довідки субконто вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором. 
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про наявність договірних відносин між сторонами, а також те, що відповідачка не виконала належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 14296,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн. та за відсотками - 2520,00 грн., а також штраф у розмірі 2776,00 грн. грн.
Стосовно пояснень представника відповідачки щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати процентів та неустойки (штрафу) на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» оскільки вона є дружиною військовослужбовця, суд зазначає, що згідно наданої копії військового квитка серії НОМЕР_1 чоловік відповідачки ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом з 29.02.2024 у військовій частині НОМЕР_2 , проте, чинне законодавство не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з тим, що відповідачка є дружиною військовослужбовця, що проходить військову службу за контрактом.
Разом з тим, судом установлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 06.08.2019, період нарахування відсотків за користування кредитними коштами з 06.08.2019 по 20.08.2019, тобто до набрання чинності Закону України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, який вступив у дію із 18 травня 2024 року.
Таким чином, твердження представника відповідачки про застосування до спірних правовідносин пункту 15 статті 14 цього Закону є безпідставними та необґрунтованими, оскільки він набрав чинності після виникнення кредитних правовідносин між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим, підстав для застосування пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» судом не встановлено, а, відповідно, нарахування процентів та штрафу за користування відповідачкою кредитними коштами є правомірним та обґрунтованим.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з тим, що в частині стягнення заборгованості позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 526, 530, 536, 610, 611, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 06.08.2019-010000516 від 06.08.2019 в розмірі 14296 ( чотирнадцять тисяч двісті дев`яності шість) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 2442 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 601, ЄДРПОУ 43170298.
Представник позивача: Савченко Тетяна Олексіївна, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 601.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 .
Представник відповідачки: Коломієць Тетяна Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . 

Суддя:	  	Л.  В.  Винар