ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2026 р.	 	Справа № 916/3981/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, буд. 39Е; код ЄДРПОУ 35566441),
до відповідача-1: Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області (65001, м. Одеса, вул. Садова, буд. 1а; код ЄДРПОУ 37607526),
до відповідача-2: Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; код ЄДРПОУ 44069166),
про стягнення 66000,00 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - адвокат Тамазликар Л.Й., ордер серія АІ № 2011017 від 20.04.2023;
від відповідача-1 - не з`явився.
від відповідача-2 - Гринченко Є.В.Ю самопредставництво. 
Обставини справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області та Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 66000,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 справу № 916/3981/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3981/25. Справу № 916/3981/25 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 11.11.2025 о 10:30 год. 
23 жовтня 2025 року до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вказаного відзиву відповідач-2 зазначає, що у наданих позивачем документах до повідомлень не в повному обсязі надані розрахункові документи та первинні документи щодо зберігання та транспортування товару, а саме: платіжні доручення або банківські виписки, рахунки на оплату з контрагентами-орендодавцями та перевізниками, документи складського обліку, доручення та митна декларація. Аналізуючи відповідний пакет документів, наданий платником податку, встановлено відсутність обов`язкових реквізитів на розрахункових документах, а також товаро-транспортних накладних.
Також відповідач-2 наголошує, що форма скарги є встановленою, відповідно до Порядку розгляду скарги № 1165 і не потребує затрат окремого часу на її складання, на що є посилання у позовній заяві, в електронному кабінеті платника податків лише необхідно заповнити певну форму.
Надалі у відзиві відповідач-2 цитує норми ГПК України, яким регулюються стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами та зазначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати позивача щодо оскарження рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, не належать до судових витрат, оскільки не пов`язані з підготовкою та веденням судової справи. Оскільки витрати (збитки) позивача в розмірі 66000,00 грн не є судовими витратами, то до них не застосовуються норми ГПК України в частині судових витрат.
Відповідач-2 зазначає, що позивач не надав суду доказів ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат.
Відзив відповідача-2 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
23 жовтня 2025 року до суду від Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вказаного відзиву відповідач-1 зазначає, що ГУ ДКСУ в Одеській області жодних прав позивача не порушувало, не перебувало з ним в жодних правовідносинах, крім того жодних вимог до ГУ ДКСУ в Одеській області позивачем не висунуто, а отже залучення ГУ ДКСУ в Одеській області в якості відповідача по справі № 916/3981/25 є помилковим та суперечить матеріальним та процесуальним нормам законодавства.
Відповідач-1 наголошує, що ГУ ДКСУ в Одеській області є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. 
Також відповідач-1 посилається на положення ст. 96 ЦК України, ст.ст. 23, 29, 43, Бюджетного кодексу України ст.ст. 92, 95 Конституції України та чисельну судову практику щодо визначення відповідача.
Відповідач-1 заперечує проти стягнення витрати на оплату отриманих юридичних послуг у розмірі 66000,00 грн та вважає помилковим ототожнення цих коштів зі збитками підприємства. Відповідач-1 повідомляє, що органи податкової служби не належать до суб`єктів відповідальності за цими нормами, у зв`язку з тим, що не мають статусу органів, які реалізують надані державою функції і повноваження у сфері управління, натомість, такими органами є – державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Разом з цим відповідач-1 наводить обґрунтування щодо стягнення упущеної вигоди та зазначає, що позивачем не було надано документів, що свідчили про те, що він міг би і повинен був отримати певний прибуток. Відповідач-1 вказує, що законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.
Відзив відповідача-1 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
23 жовтня 2025 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вказаної відповіді на відзив позивач зазначає, що фактом задоволення скарг з боку ДПС України підтверджується та не спростовано самим відповідачем-2, що підготовлені та подані платником податку пояснення та копії документів відповідали вимогам Порядку № 1165, розкривали суть та внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду і ділову мету. При поданні до контролюючого органу вищого рівня скарг до них були додані ті ж самі документи, що і надавалися відповідачу-2 разом із поясненнями та додатково було надано копії пояснень щодо реєстрації податкових накладних та копії рішень про відмову в реєстрації податкових накладних. Тобто, комісію ДПС України, на відміну від комісії відповідача-2, у повній мірі влаштували надані пояснення, скарги та копії документів, що стало підставою для скасування відповідних рішень, задоволення скарг та реєстрацію податкових накладних.
Позивач зауважує, що у складі доказів доданих до позовної заяви позивачем було надана Акти, які за змістом відображають перелік робіт вчинених Адвокатським Бюро з метою підготовки та складання скарг до ДПС України. Представництво інтересів позивача здійснювалося Адвокатським Бюро в особі його керуючого, а ні виключено адвокатом, як самозайнятою особо.
Відповідно до норм Податкового кодексу України обов`язок з ведення Книги обліку доходів та Книги обліку доходів та витрат за визначеними формами в установленому порядку покладається на фізичних осіб — суб`єктів підприємницької діяльності залежно від обраної ними системи оподаткування. Податковим кодексом не передбачено для платників єдиного податку — юридичних осіб ведення Книги обліку доходів. Для обчислення об`єкта оподаткування єдиним податком такі суб`єкти господарювання використовують дані бухгалтерського обліку. Відповідач-2, як контролюючий орган мав знати про це.
Також позивач вказує, що відповідач-2 плутає поняття стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді та відшкодування витрат на юридичний супровід пов`язаний з адміністративним оскарженням, у якому ухвалюється відповідне рішення про визнання рішень, дій чи бездіяльності незаконними.
Таким чином відзив відповідача-2 не містить достатніх та належних аргументів, як б спростовували позицію позивача та не містить належних доказів на підтвердження позиції відповідача-2.
Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
24 жовтня 2025 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вказаної відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до положень пункту 21.3 статті 21 ПК України шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, має відшкодовуватися за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи. Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відповідач – це особа, яка за заявою позивача або іншого ініціатора процесу залучається судом до участі у справі для визначення підстав покладення на неї обов`язку щодо поновлення суб`єктивного права позивача, яке зазнало посягання. За вказаних правових підстав залучення ГУ ДКСУ в Одеській області у якості відповідача є у повній мірі правильним та обґрунтованим.
Позивач, як платник податків має право відшкодувати у складі шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, витрати на юридичний супровід, що не пов`язаний із захистом, наданим адвокатом, при цьому, сума таких витрат, пов`язаних з оскарженням, не повинна перевищувати 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому приймається відповідне рішення про визнання рішень, дій чи бездіяльності незаконною
Рішення податкового органу, скасовані в результаті їх оскарження в адміністративному порядку як незаконні, є першопричиною, наслідком якої є вимушені витрати позивача, які виражаються, в тому числі, у вартості юридичних послуг. При цьому згідно з статтями 1166, 1173, 1174 ЦК України існування незаконного рішення дає право на відшкодування збитків, не залежно від наявності вини податкового органу, який виніс таке рішення.
Таким чином, позивач підтвердив його витрати у вигляді оплати наданих позивачу юридичних послуг пов`язаних з оскарженням рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, тому, ураховуючи факт незаконності прийнятих рішень, які були скасовані рішеннями Державної податкової служби України, вимоги позивача про відшкодування шкоди, в цьому випадку, є доведеними, документально обґрунтованими та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи, а тому підлягає стягнення з Державного бюджету України на його користь 66000,00 грн.
Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
11 листопада 2025 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 11.11.2025 призначено судове засідання у справі 04.12.2025 о 14:10 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 04.12.2025 о 14:10 год.
04 грудня 2025 року судове засідання не відбулось, оскільки не працювала підсистема "Відеокнференцзв`язок" (ВКЗ).
Ухвалою суду від 04.12.2025 постановлено здійснити розгляд справи № 916/3981/25 по суті впродовж розумного строку. Призначено судове засідання у справі на 15.01.2026 о 14:10 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 15.01.2026 о 14:10 год.
14 січня 2026 року до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшли письмові пояснення по справі.
Вказані письмові пояснення прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
15 січня 2026 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 15.01.2026 призначено судове засідання у справі 12.02.2026 о 15:40 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 12.02.2026 о 15:40 год.
Представник відповідача-1 у судове засідання 12.02.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 
Представник позивача у судовому засіданні 12.02.2026 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні 12.02.2026 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у заявах по суті справи.
У судовому засіданні 12.02.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено присутніх представників сторін про час складення повного рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 20 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" (надалі – Клієнт або позивач) і Адвокатським бюро "Леоніда Тамазликар" (надалі – Бюро) був укладений Договір № 20/04-2023/Ін (надалі – Договір).
Відповідно п. 1.1. Договору Бюро приймає доручення Клієнта та бере, на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо:
1.1.1. Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань.
1.1.2. Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру.
1.1.3. Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).
1.1.4. Представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної податкової служби України та усіх інших правоохоронних органах, НАБУ, ДБР, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, нотаріаті тощо з будь-яких питань
1.1.5. Послуги з надання правової допомоги співробітникам Клієнта, у разі їх участі в адміністративному чи кримінальному провадженні, що пов`язані із виконанням ними своїх повноважень, а Клієнт зобов`язується прийняти надані Бюро послуги та оплатити їх вартість на умовах та в строки, визначених у цьому Договорі.
Пунктом 1.5. Договору Сторони встановили, що безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Тамазликар Леонід Йосипович. Бюро може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. При цьому, зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.
Згідно п. 2.1. Договору правова допомога за цим Договором надається Бюро за письмовими та/або усними дорученнями Клієнта протягом строку дії цього Договору.
Відповідно до п. 4.1. Договору загальна вартість правової допомоги за цим Договором дорівнює загальній вартості наданої правової допомоги, відображеної в Актах про приймання-передавання наданої правової допомоги.
15 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" та Адвокатським бюро "Леоніда Тамазликар" укладено Додаткову Угоду № 15/01-25, відповідно до якої Сторони досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.11 наступного змісту:
« 4.11. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 11 від 09.12.2024, стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування № 13 від 10.12.2024, підготовки до ДПС України скарг на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 09.01.2025 № 12335709/35566441 та від 14.01.2025 № 12352507/35566441 складає 12000,00 грн».
15 січня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 09.01.2025 № 12335709/35566441 та скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 14.01.2025 № 12352507/35566441.
Також 15.01.2025 між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 15/01-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 12000,00 грн.
02 квітня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 02/04-25, відповідно до якої Сторони досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.12. наступного змісту:
« 4.12. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 8 від 18.03.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 01.04.2025 № 12699110/35566441 складає 8000,00 грн».
04 квітня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 01.04.2025 № 12699110/35566441.
04 квітня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 04/04-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
05 травня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.13. наступного змісту: 
« 4.13. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 12 від 24.04.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 01.05.2025 № 12816772/35566441 складає 8000,00 грн».
05 травня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 01.05.2025 № 12816772/35566441.
05 травня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 05/05-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
16 травня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.14. наступного змісту: 
« 4.14. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 14 від 29.04.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 15.05.2025 № 12871496/35566441 складає 8000,00 грн».
16 травня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 15.05.2025 № 12871496/35566441.
16 травня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 16/05-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро наступну правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
21 травня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.15. наступного змісту:
« 4.15. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 13 від 28.04.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 20.05.2025 № 12885602/35566441 складає 8000,00 грн».
21 травня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 20.05.2025 № 12885602/35566441.
21 травня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 21/05-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
04 червня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони Договору № 20/04-2023/Ін від 20.04.2023 (надалі – Договір) досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.16. наступного змісту: 
« 4.16. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 15 від 06.05.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 03.06.2025 № 12936541/35566441 складає 8000,00 (вісім тисяч) грн».
04 червня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 03.06.2025 № 12936541/35566441. 
04 червня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 04/06-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
25 червня 2025 року між Бюро та Клієнтом складено та підписано Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони Договору № 20/04-2023/Ін від 20.04.2023 (надалі – Договір) досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.17. наступного змісту: 
« 4.17. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 16 від 27.05.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 24.06.2025 № 13008223/35566441 складає 8000,00 грн».
25 червня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 24.06.2025 № 13008223/35566441.
25 червня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 25/06-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 8000,00 грн.
20 серпня 2025 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову Угоду № 05/05-25, відповідно до якої Сторони Договору № 20/04-2023/Ін від 20.04.2023 (надалі – Договір) досягли обопільної згоди про внесення змін у ч. 4 Договору (ВАРТІСТЬ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ТА ПОРЯДОК ЇЇ ОПЛАТИ) доповнивши його п. 4.18. наступного змісту:
« 4.18. Вартість правової допомоги з аналізу наданих Клієнтом документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування № 18 від 08.07.2025, підготовки до ДПС України скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 19.08.2025 № 13190219/35566441 складає 6000,00 грн».
20 серпня 2025 року Бюро підготувало та передало Клієнтові скаргу на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 19.08.2025 № 13190219/35566441.
20 серпня 2025 року між Клієнтом та Бюро було складено Акт № 20/08-25, за яким Бюро надало, а Клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу загальною вартістю 6000,00 грн.
Позивач вказує, що витрати позивача на оплату отриманих юридичних послуг у розмірі 66000,00 грн є збитками підприємства, які були завдані незаконним рішенням органу державної влади, а саме рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних, які підлягають стягненню з відповідачів у судовому порядку.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено визначення відповідальності за завдану майнову шкоду, але для настання котрої відповідно потрібна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.
Для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вину заподіювача шкоди.
За приписами ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або його посадовою чи службовою особою, при здійсненні органом або указаною особою своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цих органів або особи.
Згідно з ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Таким чином, встановлення конкретного розміру збитків пов`язане з його доведеністю кредитором.
Судом встановлено, що 20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Індустріальне обладнання" (надалі – Клієнт або позивач) та Адвокатським бюро "Леоніда Тамазликар" (надалі – Бюро) укладено Договір № 20/04-2023/Ін (надалі – Договір).
Відповідно до п. 4.1. Договору загальна вартість правової допомоги за цим Договором дорівнює загальній вартості наданої правової допомоги, відображеної в Актах про приймання-передавання наданої правової допомоги.
На підставі Актів про приймання-передавання наданої правової допомоги, Бюро надало правничу допомогу Клієнтові щодо складання скарг на рішення про відмову у реєстрації податкових накладних на загальну суму 66000,00 грн.
Також, судом встановлено, що адвокатом у відповідності до умов Договору та Додаткових угод складено скарги на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 09.01.2025 № 12335709/35566441, від 14.01.2025 № 12352507/35566441, від 01.04.2025 № 12699110/35566441, від 01.05.2025 № 12816772/35566441, від 20.05.2025 № 12885602/35566441, від 03.06.2025 № 12936541/35566441, від 24.06.2025 № 13008223/35566441, від 19.08.2025 № 13190219/35566441.
За результатами розгляду вищевказаних скарг ДПС України прийняла рішення від 21.01.2025 за № 3968/35566441/2, від 27.01.2025 за № 5117/35566441/2, від 10.04.2025 за № 15703/35566441/2, від 12.05.2025 за № 20210/35566441/2, від 26.05.2025 за № 22161/35566441/2, від 29.05.2025 за № 22675/35566441/2, від 11.06.2025 за № 24641/35566441/2, від 02.07.2025 за № 27398/35566441/2 та від 27.08.2025 за № 34361/35566441/2, відповідно до яких скасовані рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.
Суд зазначає, що згідно з пунктом 56.2 статті 52 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Відповідно до підпункту 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право представляти свої інтереси в контролюючих органах самостійно, через податкового агента або уповноваженого представника.
Згідно зі статтею 19 ПК України платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платників податків у податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах. Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності.
Суд, дослідивши скарги позивача на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Одеській області від 09.01.2025 № 12335709/35566441, від 14.01.2025 № 12352507/35566441, від 01.04.2025 № 12699110/35566441, від 01.05.2025 № 12816772/35566441, від 20.05.2025 № 12885602/35566441, від 03.06.2025 № 12936541/35566441, від 24.06.2025 № 13008223/35566441, від 19.08.2025 № 13190219/35566441 встановив, що останні були підготовлені Адвокатським бюро "Леоніда Тамазликар".
Суд зазначає, що для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. При цьому, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або його посадовою чи службовою особою, при здійсненні органом або указаною особою своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цих органів або особи.
Відповідно до Актів про приймання-передавання наданої правової допомоги, Бюро надало правничу допомогу Клієнтові щодо складання скарг на рішення про відмову у реєстрації податкових накладних на загальну суму 66000,00 грн.
З викладених обставин справи вбачається, що незаконність прийнятих податковим органом рішень вимагає від платника податків вчинення дій для доведення їх незаконності, зокрема оскарження такого рішення, оскільки в протилежному випадку у платника податків виникнуть фінансові та юридичні наслідки.
Отже, рішення податкового органу, скасоване в результаті його оскарження в адміністративному порядку як незаконне, є першопричиною, наслідком якої є вимушені витрати позивача, які виражаються, в тому числі, у вартості юридичних послуг. При цьому згідно з статтями 1166, 1173, 1174 ЦК України існування незаконного рішення дає право на відшкодування збитків, не залежно від наявності вини податкового органу, який виніс таке рішення.
Таким чином, враховуючи те, що неправомірність дій Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо прийняття рішень 09.01.2025 № 12335709/35566441, від 14.01.2025 № 12352507/35566441, від 01.04.2025 № 12699110/35566441; від 01.05.2025 № 12816772/35566441; від 15.05.2025 № 12871496/35566441; від 20.05.2025 № 12885602/35566441; від 03.06.2025 № 12936541/35566441; від 24.06.2025 № 13008223/35566441; від 19.08.2025 № 13190219/35566441 підтверджено рішенням: № 3968/35566441/2 від 21.01.2025; № 5117/35566441/2 від 27.01.2025; № 15703/35566441/2 від 10.04.2025; № 20210/35566441/2 від 12.05.2025; № 22161/35566441/2 від 26.05.2025; № 22675/35566441/2 від 29.05.2025; № 24641/35566441/2 від 11.06.2025; № 27398/35566441/2 від 02.07.2025; № 34361/35566441/2 від 27.08.2025 ДПС України, прийнятим в порядку адміністративного оскарження, приймаючи до уваги, що звернення позивача до Адвокатського Бюро щодо оскарження вказаних рішень про відмову у реєстрації в ЄРПН податкових накладних було зумовлено неправомірними діями податкового органу, приймаючи до увагу надання Адвокатським Бюро позивачу юридичних послуг на суму 66000,00 грн, суд приходить до висновку, що такі витрати позивача є збитками, які виникли внаслідок неправомірних дій податкового органу. 
У зв`язку із встановленням судом елементів складу збитків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків в розмірі 66000,00 грн.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі № 1-36/2001, за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою), також визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок Державного бюджету.
Згідно з частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Відповідно до підпункту 2 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 845, далі - Порядок) - казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 170 Цивільного кодексу України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
В господарському процесі відповідно до частини 4 статті 56 ГПК України, держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.
Як встановлено статтею 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.
За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого, у спірних правовідносинах, є Державна казначейська служба України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції.
Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу і на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц зазначила, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав (пункт 43).
Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (пункт 44).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 зроблено висновок, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є Держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.
Крім того, суд звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 910/17717 викладено наступний правовий висновок.
Верховний Суд із урахуванням предмету спору у цій справі вважає за необхідне також звернути увагу суду під час нового розгляду справи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 згідно якої кошти державного бюджету належать на праві власності державі з урахуванням чого боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно із підпунктом 2 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок) казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Пунктом 36 Порядку передбачено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені в пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.
Отже територіальний орган Державної казначейської служби України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам, внаслідок незаконних дій (бездіяльності).
Відповідно до частини п`ятої статті 238 ГПК України відсутні вимоги про зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, номера (види) рахунків, з яких має бути здійснено стягнення (списання) коштів, зокрема, за вимогами до держави Україна.
Аналогічної позиції щодо стягнення шкоди завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами з Державного бюджету України дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у постанові № 920/715/17.
Тому резолютивна частина рішень у зазначених спорах не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 02.03.2021 у справі № 911/2371/19).
З огляду на вищевикладене, суд вважає Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області є належним відповідачем в цій справі. 
Доводи відповідачів, викладені у заявах по суті справи на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.
Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-2.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Індустріальне обладнання” (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, буд. 39-Е, код ЄДРПОУ 35566441, Рахунок: IBAN НОМЕР_1 , ІПН: 355664415540) суму збитків у розмірі 66000,00 грн. 
3. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ:44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Індустріальне обладнання” (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, буд. 39-Е, код ЄДРПОУ 35566441, Рахунок: IBAN НОМЕР_1 , ІПН: 355664415540) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено 17.02.2026.

Суддя Нікітенко С.В.