УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 278/715/26	Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.	
Категорія 156	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Журавською Д.П.,
за участю захисника Грабчука О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Грабчука Олександра Васильовича в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 04 лютого 2026 року о 16 годині 45 хвилини по лісовій дорозі у с. Довжик, Житомирського району, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук, різкою зміною шкіряного покриву обличчя, та, у порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
За вказане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вимоги апеляційної скарги
На постанову суду адвокатом Грабчуком А.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі, у зв`язку її незаконністю, необгрунтованістю, невідповідністю фактичним обставинам справи.
Адвокат Грабчук О.В. мотивував апеляційну скаргу наступним:
- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, на відеозаписі зафіксовано лище як ОСОБА_1 виходить із-за передньої частини автомобіля, а потім послідовно стверджує, що не керував транспортним засобом;
- в матеріалах справи наявна постанова про порушення ОСОБА_1 ПДР о 17 год 30 хв – даний факт є поза межами розгляду даної справи, адже згідно з адмінпротоколом, ОСОБА_1 звинувачується в керуванні транспортним засобом о 16 год 45 хв, тобто постанова є неналежним доказом у справі;
- рапорт поліцейського не може визнаватися допустимим доказом, оскільки належить до внутрішніх документів;
- згідно з відеоматеріалами, направлення ОСОБА_1 на медогляд не складалося, однак в матеріалах справи наявне направлення, датоване 04.02.2026 о 16 год 55 хв – даний час відсутній на відеозаписах, адже відеозапис починається о 17 год 00 хв. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не було належним чином направлено на огляд;
- поліцейськими не було зафіксовано ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . За реальної відсутності таких ознак сп`яніння у Талька В.В. та заперечення ним таких ознак, без фіксації доказами, поліцейський не мав права ініціювати процедуру огляду.
Позиції учасників справи
В судовому засіданні захисник Грабчук О.В. підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених у ній.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі, вимоги скарги підтримав.
Суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності ОСОБА_1 .
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Заслухавши пояснення захисника Грабчука О.В. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо доводів захисника про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, апеляційний суд зазначає наступне.
На відеозаписі document_5210791247064633849 в достатній мірі зафіксовано рух лісовою дорогою в зустрічному напрямку транспортного засобу «Volkswagen Touran» з увімкненими ближнім світлом фар; здійснення маневру повороту ліворуч та зупинки транспортного засобу, вимкнення двигуна. На 02 хв 12 сек (показник часу 16:45:29 2026-02-04) зафіксовано, що з лівого водійського боку автомобіля з`явилася особа, яка обійшла автомобіль з переду та зупинилася з переднього правого боку автомобіля. Автомобіль поліції припаркувався позаду автомобіля Volkswagen Touran, до зазначеної особи, якою в подальшому виявився ОСОБА_1 , підійшов спочатку один поліцейський, потім і другий. Впродовж всього часу в межах оглядовості відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції залишався ОСОБА_1 , який вийшов з водійського боку автомобіля Volkswagen Touran (інших осіб, окрім поліцейських) в кадрі не з`являлося.
На відеозаписі export-mep4e з нагрудної камери поліцейського зафіксовано спілкування 2 поліцейських з ОСОБА_1 – інших осіб в кадрі не зафіксовано. 
О 17 год 03 хв, на вимогу поліцейських пред`явити документи, ОСОБА_1 відповів: «та я не їду нікуди – от стоїть машина», що свідчить про визнання ОСОБА_1 , що саме він керував автомобілем Volkswagen Touran до зупинки.
З долучених відеозаписів та рапорту капітана поліції Михалюка М. суд першої інстанції вірно дійшов висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Touran, номерний знак НОМЕР_1 .
Апеляційний суд не погоджується з аргументом сторони захисту про те, що рапорт поліцейського не може визнаватися допустимим доказом, оскільки належить до внутрішніх документів, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення. 
Пунктом 53 постанови ВС у складі колегії суддів КАС від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а, зазначено, що рапорт працівника поліції не може слугувати саме однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень без будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення. Проте зміст рапорту поліцейського у даній справі відповідає і іншим доказам, тому з огляду на зазначене, рапорт поліцейського, в сукупності з відеозаписами події, також є належним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 .
Щодо відсутності у водія ознак сп`яніння апеляційний суд зауважує наступне. 
Згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, 04 лютого 2026 року о 16 годині 45 хвилини по лісовій дорозі у с. Довжик, Житомирського району, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук, різкою зміною шкіряного покриву обличчя.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до розділу І п. 3 вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП повинен містити ознаки сп`яніння, які поліцейський виявив у водія транспортного засобу, які стали підставою вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. 
З відеозапису встановлено, що на виконання вказаних вимог Інструкції, в результаті спілкування з водієм, о 17 год 04 хв поліцейським виявлено у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини ротата, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.
При цьому, посилання апелянта на не доведення у водія ознак сп`яніння є недоречним. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейським в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки за пунктом 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР – пройти огляд.
Єдиним можливим способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та діючий КУпАП не передбачають. 
Натомість, відмова водія від проходження огляду з мотивів, що він не зобов`язаний проходити відповідний огляд, бо він не керував транспортним засобом, а «відео нічого не значить», становить невиконання пункту 2.5 ПДР та утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження сторони захисту з приводу того, що згідно з відеоматеріалами, направлення ОСОБА_1 на медогляд не складалося, однак в матеріалах справи наявне направлення, датоване 04.02.2026 о 16 год 55 хв, а даний час відсутній на відеозаписах, адже відеозапис починається о 17 год 00 хв., що свідчить про те, що ОСОБА_1 не було належним чином направлено на огляд, апеляційним судом відхиляється.
Порядок використання фото та відеотехніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
Відповідно до п.5 до розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, зареєстровано в МЮУ 11.01.2019 №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). 
Таким чином, на спростування тверджень сторони захисту, апеляційний суд зазначає, що вказане положення підзаконного акту вказує на необхідність безперервності ведення відезапису під час виконання поліцейським своїх обов`язків (перебування на чергуванні тощо), а не зобов`язує надати безперервний відеозапис для огляду суду. Такий обов`язок не закріплений, дійсність відеозапису стороною захисту не спростовано (дата, час, місце та фактичні обставини події).
Законодавчо визначені тільки наступні обов`язки працівника поліції, пов`язані із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
Тому доводи сторони захисту є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той обсяг доказів, який наявний на час розгляду справи.
Відповідно до вимог пунктів 8, 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто саме працівники поліції мають доставити водія до закладу охорони здоров`я та передати направлення уповноваженому працівнику такого закладу, який в подальшому його заповнює відповідно до вимог Інструкції. При цьому видача письмового направлення особисто водію для самостійного проходження огляду чинним порядком не передбачена.
Згідно з відеозаписом document_5210791247064633849, ОСОБА_1 о 16 год 45 хв керував транспортним засобом Volkswagen Touran, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до рапорту капітана поліції Михалюка М., в результаті спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.
У зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , о 16 год 55 хв було складено направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
На відеозаписі export-mep4e о 17 год 04 хв зафіксовано, чітку та однозначну відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі: «нєт, канєшно».
Вказане свідчить про те, що працівниками поліції, на виконання вимог Інструкції, належним чином було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, проте водій відмовився від такого огляду, у зв`язку з чим працівниками поліції було складено матеріали про порушення ОСОБА_1 п.2.9.а ПДР.
Довод адвоката Грабчука О.В. про те, що в матеріалах справи наявна постанова про порушення ОСОБА_1 ПДР о 17 год 30 хв, а зазначений час є поза межами розгляду даної справи, адже згідно з адмінпротоколом, ОСОБА_1 звинувачується в керуванні транспортним засобом о 16 год 45 хв, є слушним, тому апеляційним судом відхиляється як неналежний доказ. Однак вина ОСОБА_1 підтверджується в сукупності іншими доказами.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Грабчука Олександра Васильовича в інтересах  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук