Справа № 991/5184/25
Провадження 1-кп/991/77/25

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , 
представника потерпілого ОСОБА_19 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання сторони захисту ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року,

установив:

У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_10  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалою суду від 16 вересня 2026 року у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд (т. 9 а.с. 231-241).
16 січня 2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_20 звернувся із клопотанням про закриття кримінального провадження, посилаючись на ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 24 а.с. 131-136).
Клопотання обґрунтовано тим, що 25 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України.
24 березня, 21 вересня 2021 року та 10 березня 2022 року ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду до повідомлення про підозру особам продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, востаннє до 25 березня 2023 року. Після цієї дати строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не продовжувався, а отже, на переконання захисника, цей строк закінчився 25 березня 2023 року.
Надалі, тобто поза межами строку досудового розслідування, а саме 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; 21 грудня 2023 року постановою прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до трьох місяців, тобто до 24 січня 2024 року; 22 січня 2024 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду відмовлено у задоволенні клопотання детектива про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до восьми місяців.
Захисник, посилаючись на ст. 3, 6, 19, 21, 24, 28-33, 55, 56, 60, 62, 64, 68, 124, 129 Конституції України, ст. 1-3, 7, 42, 84, 87, 89, 113, 114, 214, 217, 219, 284, 294 КПК України зазначив, що станом на 25 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року:
- не було установлено події кримінального правопорушення, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 
- жодній особі, у т. ч. ОСОБА_6 , не було повідомлено про підозру; 
- не зібрані достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 
- не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,
що є підставою для закриття кримінального провадження.
05 березня 2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_14 також подала до суду клопотання про закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, зокрема уточнивши правову підставу для закриття кримінального провадження, а саме п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 38 а.с. 62- 64).
У клопотанні захисник також посилалась на те, що 10 березня 2022 року ухвалою слідчого судді востаннє продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на 12 місяців, тобто до 25 березня 2023 року.
Звернула увагу, що станом на 25 березня 2023 року ст. 219 КПК України діяла у редакції від 05 лютого 2023 року, з 25 березня 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року не продовжувався, та станом на цю дату жодній особі не було повідомлено про підозру.
Тому захисник вважає, що строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України, закінчились до повідомлення будь-якій особі про підозру.
Захисник у клопотанні зазначає, що закінчення строків досудового розслідування має наслідком втрату органом досудового розслідування процесуальних повноважень на здійснення подальшого кримінального переслідування в цьому кримінальному провадженні. Після спливу строків, визначених ст. 219 КПК України, детективи Національного антикорупційного бюро України позбавлені процесуального права здійснювати будь-які процесуальні дії у кримінальному провадженні. 
Отже, усі процесуальні рішення, прийняті після закінчення строку досудового розслідування, включаючи: повідомлення про підозру; завершення досудового розслідування; складання обвинувального акта та направлення його до суду, відповідно до норм ст. 219 КПК України в редакції, яка діяла на той час, є такими, що прийняті поза межами процесуальної компетенції органу досудового розслідування та поза межами кримінального процесуального закону, а тому не можуть породжувати юридичних наслідків, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях.
Фактично, у даному випадку, обвинувальний акт було складено в кримінальному провадженні, яке підлягало обов`язковому закриттю.
09 березня 2026 року обвинувачений ОСОБА_6 подав додаткові пояснення до клопотань своїх захисників про закриття кримінального провадження від 16 січня та від 05 березня 2026 року (т. 38 а.с. 88-89).
У поясненнях обвинувачений зазначив, що загальні строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року з моменту внесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення складає 42 місяці.
19 жовтня 2023 року детектив Національного антикорупційного бюро України, розуміючи, що строки досудового розслідування закінчились, намагаючись виправити свої процесуальні помилки, вніс у кримінальному провадженні № 52023000000000525 відомості за тими ж самими ознаками кримінального правопорушення, як і у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року. Цього ж дня у кримінальному провадженні № 52023000000000525 складено повідомлення про початок досудового розслідування та прийняті постанови про визначення слідчої групи та групи прокурорів у кримінальному провадженні. 
Водночас, хоча постанови прийняті 19 жовтня 2023 року саме повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000525 від 19 жовтня 2023 року направлене керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури 20 жовтня 2023 року. Також 20 жовтня 2023 року відповідно до постанови прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року та № 52023000000000525 від 19 жовтня 2023 року об`єднані в одне провадження. 
Посилаючись на абз. 2 ч. 5 ст. 294 КПК України, обвинувачений зазначив, що всі процесуальні дії у період з 20 жовтня 2023 року по 23 січня 2024 року проводились саме в межах кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, однак юридично це вже було неможливо, оскільки строк досудового розслідування у цьому провадженні не продовжувався з 25 березня 2023 року.
Звернув увагу, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року не могли бути поновлені за рахунок об`єднання з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000525 від 19 жовтня 2023 року.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_14 клопотання підтримала, просила задовольнити. Додатково зазначила, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції, яка діяла станом на 05 лютого 2023 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисників і подані ним додаткові пояснення. Також звернув увагу, що підставою для закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року необхідно вважати не весь пункт 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в редакції станом на 05 лютого 2023 року.
Сторона захисту ОСОБА_8 підтримала клопотання сторони захисту ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження. Додатково обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився 25 березня 2023 року, тому повідомлення особам про підозру 25 жовтня 2023 року було здійснено поза межами строку досудового розслідування. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19, зазначив, що направлення прокурором обвинувального акта до суду після закінчення строку досудового розслідування є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Також обвинувачений, порівнюючи редакції статей 219, 615, 294 КПК України станом на 08 березня 2022 року, 22 березня 2022 року, 01 січня 2024 року, а також, посилаючись на абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в редакції від 22 березня 2022 року, ч. 7 ст. 284 КПК України в редакції від 01 серпня 2025 року, постанови Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 264/7347/20, від 14 січня 2025 року у справі № 367/1517/22, стверджував, що наявні підстави для закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, оскільки до повідомлення особам про підозру закінчились строки досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_12 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_9 , зазначив, що ст. 5 КПК України регулює дію процесуального закону в часі. Рішення про закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року мало бути прийнято слідчим/прокурором, коли строки досудового розслідування закінчились. Однак таке рішення не було прийнято. Наразі, з огляду на норми ст. 5 КПК України формально відсутні підстави для закриття кримінального провадження на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. У той же час Європейський суд з прав людини у рішенні «Скоппола проти Італії» зазначив, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути застосована в часі і щодо норм процесуального закону, а не лише матеріального. У даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України матиме наслідком неможливість призначення покарання.
Сторона захисту ОСОБА_11 не заперечувала щодо задоволення клопотання сторони захисту ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження. Захисник ОСОБА_16 зазначив, що навіть у випадку повідомлення особам про підозру у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, за зазначених стороною захисту ОСОБА_6 обставин, детектив мав закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Тобто, закриттю підлягало б вже не фактове кримінальне провадження, а кримінальне провадження щодо особи, якій було повідомлено про підозру. Звернув увагу, що на відміну від адміністративного процесу, у якому особи мають право оскаржувати протиправні дії та бездіяльність державних органів влади, у даному випадку, оскільки ні слідчий, ні прокурор не виконали вимог абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тому рішення про закриття кримінального провадження може бути прийняте лише судом. Захисник ОСОБА_18 послався на постанову Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 240/4894/23 та зазначив, що принцип тлумачення закону полягає у тому, щоб максимально захистити права особи, а тому можливим є застосування аналогії закону.
Інші учасники кримінального провадження з боку сторони захисту не заперечували щодо задоволення клопотання сторони захисту ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року.
Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження. Зазначив, що застосування дії закону в часі щодо процесуального законодавства є неможливим. Постанови Верховного Суду, на які посилався обвинувачений ОСОБА_8 є нерелевантними до обставин кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року. Дійсно, раніше, положення ст. 219 КПК України визначали строк досудового розслідування особливо тяжких злочинів, у вчиненні яких жодній особі не повідомлялось про підозру, - 18 місяців. Разом з тим, відповідно до редакції ст. 294 КПК України, яка діяла на той час, цей строк міг бути неодноразово продовжений, що і було зроблено слідчими суддями Вищого антикорупційного суду. У той же час, навіть якщо не брати до уваги наявність ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 березня 2022 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до 25 березня 2023 року, станом на березень 2022 року вже діяли норми ч. 8 ст. 615 КПК України, яка встановлювала порядок обчислення строків досудового розслідування в умовах воєнного стану.
Представник потерпілого ОСОБА_19 погодився з позицією прокурора.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання з доповненнями належить відмовити з таких підстав. 
Узагальнена позиція сторони захисту зводиться до того, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року закінчились 25 березня 2023 року, тобто до повідомлення у цьому кримінальному провадженні особам про підозру; у подальшому строк досудового розслідування не продовжувався, тому кримінальне провадження підлягало закриттю на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції, яка діяла станом на 05 лютого 2023 року. 
Колегія суддів вважає ці доводи такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
За матеріалами справи встановлено, що 25 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 детективом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України щодо можливої розтрати службовими особами Міністерства оборони України та привласнення ТОВ «Укрбудмонтаж», ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», суб`єктами господарювання, які пов`язані з компаніями «Укрбуд», коштів в особливо великих розмірах, виділеними в рамках контракту № 362/5/18/1 від 17 травня 2018 року, з «Реконструкції технічної території арсеналу» на побудову захищених арсеналів і складів розташованих в с. Цвітоха Хмельницької області та с. Калинівка Вінницької області (т. 15 а.с. 10).
Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, є особливо тяжким злочином.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 219 КПК України у редакції, яка діяла з 25 вересня 2019 року по 01 січня 2024 року, строк досудового розслідування обчислювався з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становив вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Тобто, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року спливав 25 березня 2021 року.
Згідно із ч. 1 ст. 294 КПК України у редакції, яка діяла у період з 25 березня 2021 року по 01 січня 2024 року, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 219 КПК України в редакції, яка діяла у цей же період, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Встановлено, що 24 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/1990/21 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, до шести місяців, тобто до 25 вересня 2021 року (т. 15 а.с. 44-45);
21 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/6467/21 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, досудове розслідування в якому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на шість місяців, тобто до 25 березня 2022 року (т. 15 а.с. 52-53);
10 березня 2022 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/1283/22 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України на дванадцять місяців, тобто до 25 березня 2023 року (т. 15 а.с. 64-69, т. 23 а.с. 180-182).
У той же час Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про електронні комунікації» щодо підвищення ефективності досудового розслідування «за гарячими слідами» та протидії кібератакам» від 15 березня 2022 року № 2137-ІХ, який набрав чинності 22 березня 2022 року, доповнено статтю 615 КПК України частиною 8 такого змісту: «У кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України, строк від дати введення до дати скасування або закінчення відповідного стану або заходів не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу».
01 травня 2022 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 14 квітня 2022 року № 2201-ІХ положення ч. 8 ст. 615 КПК України зазнали змін, та почали діяти в такій редакції: «У кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу».
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у державі введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026, затвердженим Законом України № 4757-IX від 14 січня 2026 року, продовжено до 05 год 30 хв 04 травня 2026 року.
Тобто, з 24 лютого 2022 року в країні введено воєнний стан, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 615 КПК України з цієї дати у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань жодній особі не було повідомлено про підозру, строк досудового розслідування не зараховувався до загальних строків, передбачених ч. 2 ст. 219 КПК України, також це положення давало можливість проводити досудове розслідування без необхідності звертатися за продовженням його строку в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, виснуваній у постанові від 14 січня 2025 року у справі № 295/3702/23.
Також судом встановлено, що 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, зокрема ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (т. 20 а.с. 21- 66).
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 219 КПК України у редакції, яка діяла у період з 25 жовтня 2023 року по 01 січня 2024 року, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати, зокрема дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Тобто, з 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року строк досудового розслідування почав обраховуватись з дня повідомлення особі про підозру та спливав 25 грудня 2023 року. 
Згідно із ч. 3 ст. 294 КПК України у редакції, станом на 21 грудня 2023 року, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу, зокрема до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.
Встановлено, що постановою заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 21 грудня 2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, у якому ОСОБА_9 , ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, до трьох місяців, тобто до 25 січня 2024 року (т. 15 а.с. 92-93).
Відповідно до мотивувальної частини ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 березня 2025 року у справі № 991/1553/25, якою встановлено стороні захисту строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до 24 травня 2025 року включно, слідчий суддя встановив, що 23 січня 2024 року «... детективом Національного антикорупційного бюро України, вручено стороні захисту повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування ... »
До суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року направлений прокурором, засобами поштового зв`язку 24 травня 2025 року, що підтверджується описом вкладень, накладними та квитанціями АТ «Укрпошта».
Отже, 24 травня 2025 року і є днем закінчення досудового розслідування. 
Оцінка діям прокурора щодо своєчасного направлення до суду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року надана судом в ухвалі від 15 серпня 2025 року, постановленій за результатом розгляду клопотань про повернення обвинувального акта.
Таким чином відсутні підстави стверджувати, що у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року закінчились строки досудового розслідування як до повідомлення особам про підозру так і після.
Також судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено абзацом другим до пункту 10 такого змісту: «Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру».
Положення абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX, який набрав чинності 01 липня 2020 року, зазнали змін і діяли в такій редакції: «Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру».
Станом на 05 лютого 2023 року абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України діяв в цій же редакцій, та був виключений відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 8 грудня 2023 року № 3509-IX, який набрав чинності 01 січня 2024 року.
Водночас, як встановлено вище судом станом на 25 березня 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року не закінчився, а тому у прокурора були відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції станом на 05 лютого 2023 року.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що матеріали кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року були об`єднані з матеріалами кримінального провадження № 52023000000000525 від 19 жовтня 2023 року, не вплинуло на обчислення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року.
Колегія суддів не враховує при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження висновки Верховного Суду, на які посилався обвинувачений ОСОБА_8 , оскільки вони не є релевантними до обставин кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року. Так у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19 Верховний Суд виснував щодо закінчення строку досудового розслідування після повідомлення особам про підозру, а постанова від 14 вересня 2021 року у справі № 264/7347/20 ухвалена до введення в дію воєнного стану, тобто на той час ст. 615 КПК України діяла зовсім в іншій редакції.
Також колегія суддів звертає увагу, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова Верховного Суду від 14 січня 2025 року у справі № 367/1517/22 оприлюднена за номером справи № 294/3702/23, висновки з якої враховані судом під час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження.
Водночас, колегія суддів вважає нерелевантними до обставин цього кримінального провадження висновки Європейського Суду з прав людини, зазначені у рішенні «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року. Так, у зазначеному рішенні ЄСПЛ визнав, що судами країни Італії при призначенні особі покарання за вчинений злочин були порушені ст. 7 (ніякого покарання без закону) та ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, через незастосування судом більш м`якого кримінального закону, прийнятого до винесення остаточного рішення у кримінальній справі, а отже порушення принципу зворотної дії кримінального закону в часі.
З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, тому у задоволенні клопотань сторони захисту ОСОБА_6 належить відмовити.
Керуючись ст. 2, 7, 219, 284, 369, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3