2/130/698/2026
130/4057/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ТОВ «МІЛОАН» через систему «Електронний суд» звернулось з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 95026,66 грн.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2024, 26.01.2025 та 01.02.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договори про споживчий кредит № 103369414, № 7728271 та №7335658. 
За першим договором відповідачу було надано кредит у сумі 15000 грн. За другим договором відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн. За третім договором 9545,00 грн.
Згідно п. 1.1. Договорів № 103369414, № 7728271 та №7335658 Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 п.2.1 Договору.
Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі згідно Договорів шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору та Квитанцією про перерахування грошових коштів (додаються). В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №103369414 становить 36138.75 гривень, яка складається з: 12725.4 грн. - заборгованість за кредитом; 8643.5 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 8400 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 6369.85 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 03.02.2025року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 03.02.2025– 23.09.2025 року і складає: 36 138,75 x 1.04782102 - 36 138,75 = 1 728,19 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №103369414 становить 37 866,94 грн. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №7728271 становить 28700 гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 11200 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 2500 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 26.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 26.01.2025– 23.09.2025 року і складає: 28 700,00 x 1.04782102 - 28 700,00 = 1 372,46 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №7728271 становить 30 072,46 грн. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №7335658 становить 26057.85 гривень, яка складається з: 9545 грн. - заборгованість за кредитом; 9354.1 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 2386.25 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 4772.5 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 17.02.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 17.02.2025– 23.09.2025 року і складає: 26 057,85 x 1.03950498 - 26 057,85 = 1 029,41 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №7335658 становить 27 087,26 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості за кредитними договорами.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. 
Відзив на позов відповідачка не подавав. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАВИ ТА КЛОПОТАННЯ.
02.01.2026 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.
08.01.2026 недоліки вказані в ухвалі суду усунені, в зв`язку з чим 09.01.2026 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 26.03.2026. У АТ «Універсал банк» за клопотанням представника позивача витребувано докази, які надійшли до суду 05.02.2026.
Представник позивача Колеснікова І.О. в позовній заяві просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання, яке перевірено відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.88), було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі.
Однак, 20.01.2026 на адресу суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням «УКПОШТА» №R06779540185 з відміткою - «адресат відсутній».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.
З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. 
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
05.11.2024, 26.01.2025 та 01.02.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договори про споживчий кредит № 103369414, № 7728271 та №7335658, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За першим договором відповідачу було надано кредит у сумі 15000 грн. За другим договором відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн. За третім договором 9545,00 грн.
Згідно п. 1.1. Договорів № 103369414, № 7728271 та №7335658 Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 . Реквізити якої надані Відповідачем як власної. Згідно з п. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1.,1.5.2, 1.5.3, 1.5.4 Договору відповідно. П. 2.4.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії за надання та обслуговування кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно Графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 Договору. 
Згідно з п. 4.1. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 4 днів. 4.2. У разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів), Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу, згідно Графіку платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою відсотків річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відбувається (якщо Кредитодавець скористався правом) щоденно на суму простроченої заборгованості за кредитом. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця. У п. 5.1. Договору зазначено, що Позичальник підтверджує, що: до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього Договору отримав від Кредитодавця інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.15-20 зворот; 35-40 зворот; 55-60 зворот).
Договори про споживчий кредит № 103369414, № 7728271 та №7335658 включають в себе Додаток №1 Графік платежів, Додаток №2 заява на отримання кредиту, Додаток № 3 додаткові контакті дані позичальника. Також відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту та графік платежів до паспорту споживчого кредиту по кожному із кредитних договорів (а.с.21-25; 41-45; 61-65).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів за договорами кредиту підтверджується копіями платіжних доручень та інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с.26-27; 46-47; 66-67) та відомостями, наданими ТОВ «Універсал Банк» (а.с.107-112).
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №103369414 становить 36138.75 гривень, яка складається з: 12725.4 грн. - заборгованість за кредитом; 8643.5 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 8400 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 6369.85 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 03.02.2025року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 03.02.2025– 23.09.2025 року і складає: 36 138,75 x 1.04782102 - 36 138,75 = 1 728,19 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №103369414 становить 37 866,94 грн, що стверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.68-69).
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №7728271 становить 28700 гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 11200 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 2500 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 26.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 26.01.2025– 23.09.2025 року і складає: 28 700,00 x 1.04782102 - 28 700,00 = 1 372,46 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №7728271 становить 30 072,46 грн, що стверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.48)
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №7335658 становить 26057.85 гривень, яка складається з: 9545 грн. - заборгованість за кредитом; 9354.1 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 2386.25 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 4772.5 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 17.02.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 17.02.2025– 23.09.2025 року і складає: 26 057,85 x 1.03950498 - 26 057,85 = 1 029,41 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №7335658 становить 27 087,26 грн, що стверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.28).
ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви та анкети заяви на кредит, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому в кредит, а також зазначив свою електронну адресу, на яку направлений договір та номер платіжної картки , на яку має бути перерахована сума кредиту. Позивачем було погоджено умови кредитування та прийнято рішення по заяві на кредит, у якому відображено процес формування та розгляду заяви.
На адресу відповідача позивачем були направлені досудові вимоги про дострокове повернення заборгованості.
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.
МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, боржник може нести відповідальність за порушення умов зобов`язання, яка передбачена в самому зобов`язанні, оскільки в ст. 549 ЦК України як один із видів забезпечення виконання зобов`язання передбачена неустойка (штраф, пеня). Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання і які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або від несвоєчасно виконаного зобов`язання. Поряд з цим до нього може застосуватися і така міра відповідальності, яка знаходиться поза межами зобов`язання, встановлена в ч. 2 ст. 625 ЦК України
При цьому стягнення 3%в річних згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України не є неустойкою, адже є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України фактично три відсотки річних є пенею, яка може застосовуватися в разі прострочення грошового зобов`язання, якщо в його умовах не був передбачений такий вид санкції за його порушення.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово тлумачив сферу застосування цієї статті, а саме: що охоплює собою поняття «грошове зобов`язання», зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 № 758/1303/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Крім того у Постанові Великої Палати від 04.02.2020 № 912/1120/16 Верховний Суд знову висловив правовий висновок про те, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, тобто застосування вимог ст. 625 ЦК України виступає у даному випадку як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».
Окрім цього Верховний Суд зауважив, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою усталену судову практику в цивільних справах цієї категорії фактично було змінено та розтлумачено положення Цивільного кодексу України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.
Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач ОСОБА_1 в порушення умов Кредитних договорів та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання, допустив прострочену заборгованість, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену кредитну заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками, пенею (штрафами), комісією у розмірі 95026,66 грн.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: сплачений судовий збір - 2422,40 грн (а.с.12).
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, суд зазначає наступне.
Так, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача було надано лише копію ордеру (а.с.11).
Однак, представником позивача до позовної заяви не долучено доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а тому у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн слід відмовити, оскільки їх розмір не доведений належними доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» суму заборгованості за договором №103369414 від 05.11.2024 у розмірі 37 866,94 грн, за договором № 7335658 від 01.02.2025 у розмірі 27 087,26 грн, за договором №7728271 від 26.01.2025 у розмірі 30 072,46 грн, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
У стягненні витрат на правничу допомогу відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони у справі: Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд.17-21, ЄДРПОУ 40484607);
Відповідач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). 

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ