ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26524/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 р. (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі №160/26524/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністерства у справах ветеранів України, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати протиправними дії Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України в частині не визнання її членом сім`ї загиблого Захисника України - ОСОБА_2 ; скасувати рішення Міністерства у справах ветеранів України у вигляді відповіді від 27.09.2023, яку надано Управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг), згідно з якою у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України - ОСОБА_2 ; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг) встановити їй статус члена сім`ї загиблого Захисника України - ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову позивачка вказувала, що факт проживання однією сім`єю як подружжя із загиблим ОСОБА_2 встановлений рішенням суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимог задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням встановлення рішенням суду факту проживання однією сім`єю чоловіка й жінки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , позивачка вважає, що вона відповідає визначенню члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України, що встановлене статтею 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відмовляючи позивачці у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника і видачі відповідного посвідчення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначені законодавством, а тому такі дії не можуть вважатись правомірними. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач Міністерство у справах ветеранів України просить залишити апеляційну скаргу позивачки без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи, що воно не приймало ніяких рішень стосовно позивачки, а лише надало обґрунтоване роз`яснення на лист Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг) від 25.09.2023 № 10924/14-23 в межах компетенції, наданих повноважень та чинного законодавства.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач Міністерство оборони України просить залишити апеляційну скаргу позивачки без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, зазначивши, що за правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у численних справах, встановлення рішенням суду факту спільного проживання із загиблим військовослужбовцем може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
ОСОБА_2 проходив військову службу за мобілізацією з 27.08.2022 по 26.11.2022 та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.09.2023р. №245. Згідно зі сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.11.2022 №135/22 ОСОБА_2 числився зниклим безвісти з 26.11.2022 по 02.01.2023 під час боїв за напрямком м. Бахмут Донецької області. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2023 у справі № 210/1642/23 встановлено факт загибелі/смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 у населеному пункті Опитне Бахмутського району Донецької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.04.2023 Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2023 №194 ОСОБА_2 був виключений зі списків особового складу військової частини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2023 у справі №210/4669/22 встановлено факт проживання однією сім`єю як подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , починаючи з 1998 року до дати винесення рішення. 20.09.2023. ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради із заявою про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України – ОСОБА_2 . Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради листом від 21.09.2023 № 01-10/3240 звернулось до Міністерства у справах ветеранів України за роз`ясненням щодо наявності правових підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці на підставі рішення суду. Листом від 26.09.2023№9426/1.2/4.1-23 Міністерство у справах ветеранів України надало Управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради роз`яснення, відповідно до яких відсутні правові підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 вона не перебувала з ним у шлюбі, а визнання судом факту їх проживання однією сім`єю за відсутності реєстрації шлюбу між ними, не є підставою для визнання її одним із подружжя відповідно до Сімейного кодексу України та Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Листом від 27.09.2023 №01-10/3313 Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради відмовило ОСОБА_1 у встановлені статусу члена сім`ї загиблого Захисника України. До Міністерства оборони України ОСОБА_1 з приводу встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України не зверталася. 
Незгода позивача з діями відповідачів щодо не визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого Захисника України - Ситника Руслана Анатолійовича, зумовила звернення її до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, застосувавши правові висновки Верховного Суду, дійшов висновку, що відповідачі діяли у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій соціального захисту ветеранів війни.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Позивачка претендує на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_2 .
Статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом.
Так, у постанові від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність відмови у встановленні статусу «Член сім`ї загиблого (померлого)» та видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого», так як позивачка, хоч і проживала спільно із загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним на час його загибелі не перебувала, статусу члена його сім`ї не мала. 
У постанові від 06.07.2022 у справі № 809/1346/17 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення рішенням суду у цивільній справі факту спільного проживання позивача та загиблого військовослужбовця може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття позивачем статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану (постанова від 24.02.2025 у справі №240/12904/23).
Також Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №205/5929/17 висловив позицію, відповідно до якої Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України.
Колегія суддів, у свою чергу, звертає увагу, що стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України, які не наділені законними повноваженнями щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника. Лист 26.09.2023№9426/1.2/4.1-23 Міністерства у справах ветеранів України адресований Управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради та має роз`яснювальний характер, тобто не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 р. в адміністративній справі №160/26524/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 лютого 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий