Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Справа№200/555/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії від 09.10.2025 року №155250018348 та зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення (02.10.2025), зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 02.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 02.09.2001 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по 02.10.2025.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу періоди роботи з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 02.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 02.09.2001 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по 02.10.2025 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії чим порушено права та законні інтереси позивача.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області усі матеріали за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, розрахунок стажу, письмові пояснення стосовно того, які періоди не зараховані до пільгового та страхового стажу з зазначенням підстав не зарахування таких періодів, надати довідку форми ОК-5, РС-право.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.
Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.
Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.
Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).
Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».
Відповідно до довідки з підсистеми «Електронний Суд» відповідачем отримано копію ухвали 03.02.2026.(надано лише копію пенсійної справи та довідку ОК-5).
З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.
02.03.2026 представник позивача звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій зазначає, що оскільки в оскаржуваному рішенні відповідач не деталізує, які саме періоди ним не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 , позивач вимушений просити зарахувати всі періоди, які вона містить. Зазначає, що страховий стаж позивача складається з наступних періодів: з 03.08.1981 по 04.05.1983, що підтверджується трудовою книжкою, запис 1-3 з 11.05.1983 по 01.08.1983, що підтверджується трудовою книжкою, запис 4-5 з 01.09.1983 по 01.12.1983, що підтверджується трудовою книжкою, запис 6-7 з 12.12.1983 по 01.07.1985, що підтверджується трудовою книжкою, запис 8-9 з 02.07.1985 по 25.06.1989, що підтверджується трудовою книжкою, запис 10-13 з 01.09.1989 по 31.10.1989, що підтверджується трудовою книжкою, запис 14-15 з 11.06.1990 по 24.10.1992, що підтверджується трудовою книжкою, запис 16-17 з 16.11.1993 по 01.09.2001, що підтверджується трудовою книжкою, запис 18-19 з 02.09.2001 по 15.08.2006, що підтверджується трудовою книжкою, запис 20-22 з 01.02.2011 по 12.03.2011, що підтверджується трудовою книжкою, запис 23-24 з 21.06.2017 по 31.08.2025, що підтверджується трудовою книжкою, запис 25 та довідкою ОК -5
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 .
02.10.2025 позивач звернулася з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону №1058.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.10.2025 року №155250018348 відмовлено позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. За результатом розгляду документів доданих до заяви: до страхового стажу не зараховані періоду роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки печатка на титульній сторінці трудової не відповідає першому місцю роботи. Зазначено, що страховий стаж позивача складає 18 років 9 місяців 17 днів. 
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.08.1981: 
з 03.08.1981 по 04.05.1983, працювала на посаді продавця магазині №35 Ворошиловського продторгу м.Донецька (запис 1-3); 
з 11.05.1983 по 01.08.1983 працювала на посаді няні у ясла №235 Ворошиловського району м.Донецька (запис 4-5); 
з 01.09.1983 по 01.12.1983 працювала на посаді обробника в Донецькому міському агенстві «Союзпечать» (мовою оригіналу) (запис 6-7);
з 12.12.1983 по 01.07.1985, працювала на посаді обробника в Донецькому міському агенстві «Союзпечать» (мовою оригіналу) (запис 8-9); 
з 01.07.1985 по 25.06.1989 працювала на посаді майстра з виготовлення індивідуальних вушних вкладишей в магазині «Медтехника» (мовою оригіналу) (запис 10-13); 
з 01.09.1989 по 31.10.1989, позивач працювала на посаді обробника дільниці та замовлень на Донецькому поштовому відділенні (запис 14-15)
з 11.06.1990 по 24.10.1992 працювала на посаді охоронця в совхозі «Мирний» (запис 16-17); 
з 16.11.1993 по 01.09.2001, позивач працювала на посаді прибиральниці на 50 відділенні Донецького поштового відділення (запис 18-19); 
з 01.05.1995 по 15.08.2006, працювала на посаді прибиральниці (запис 20-22); 
з 01.02.2011 по 12.03.2011, працювала на посаді прибиральниці (запис 23-24); 
з 21.06.2017 по 31.08.2025, працювала на посаді прибиральниці ТОВ «Епіцентр К» (запис 25)
Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормою статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частина 1 статті 9 Закону №1058-ІV встановлює, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону №1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що на момент звернення позивачки з заявою про призначення пенсії за віком вона досягла 63 років.
Відповідно до трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 20.08.1981 вона працювала у періоди з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 01.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 01.05.1995 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по теперішній час.
Так, у спірний період роботи позивача, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162) положення якої діяли до 29.07.1993 року.
Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58 (далі Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно із п.2.4. зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Як встановлено, п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Окрім цього суд наголошує, що робітник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.
Виходячи з наведеного період роботи позивача з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 01.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 01.05.1995 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по теперішній час зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивача. 
Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, суд зазначає, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії.
Тому суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.
Належним способом захисту в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 02.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 02.09.2001 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по 02.10.2025.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатила 1064,96 грн. судового збору. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті 1064,96 грн. сплаченого судового збору.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд 

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.10.2025 року №155250018348 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV від 02.10.2025 з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 03.08.1981 по 04.05.1983, з 11.05.1983 по 01.08.1983, з 01.09.1983 по 01.12.1983, з 12.12.1983 по 01.07.1985, з 02.07.1985 по 25.06.1989, з 01.09.1989 по 31.10.1989, з 11.06.1990 по 24.10.1992, з 16.11.1993 по 01.09.2001, з 02.09.2001 по 15.08.2006, з 01.02.2011 по 12.03.2011, з 21.06.2017 по 02.10.2025, згідно з трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 грн. 
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено і підписано 23.03.2026 року. 

Суддя І.Г. Аляб`єв