КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №758/1454/25 Головуючий у І інстанції - Блащук А.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/6166/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії і відшкодування моральної шкоди

установив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив суд, визнати неправомірною (незаконною) бездіяльність Подільської районної в м. Києві державної адміністрації щодо нездійснення практичних заходів для дружнього врегулювання конфлікту між членами родини; визнати висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не ґрунтується на достовірній інформації; відкликати висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року.
Зобов`язати Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію здійснити практичні заходи для врегулювання конфлікту між членами родини.
Відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки оскаржуване позивачем рішення органу опіки та піклування не породжує для сторін певних правових наслідків.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, скасовано ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При новому розгляді справи, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії і відшкодування моральної шкоди.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що метою пред`явленого позову у справі, що розглядається, є саме захист сімейних прав ОСОБА_1 , відносини пов`язані з підготовкою органом опіки та піклування висновку в порядку ст. 19 СК України (який спрямований на реалізацію приписів сімейного законодавства та впливає, насамперед, на особисті немайнові права позивача та третьої особи як батьків дитини)та щодо відшкодування моральної шкоди, завданої діями, рішеннями та бездіяльністю органу опіки та піклування під час складання такого висновку, є приватноправовими і підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.
Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням ч. 1 ст. 19 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України без урахування висновків щодо застосування вказаних норм, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №554/8023/15-ц), від 13 березня 2019 року (справа №813/401/18), від 04 липня 2018 року (справа №496/4271/16-а), постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року (справа №947/5258/21).
Суд першої інстанції безпідставно та незаконно обмежив право позивача на доступ до суду у такій мірі, що була порушена сама його сутність.
Просив скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в ній доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є визнання незаконною бездіяльності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, спір стосується здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Характер спірних правовідносин між сторонами пов`язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, що мають публічно-правовий характер та відноситься до адміністративного судочинства.
З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах та їх суб`єктний склад, у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
З висновками, викладеними у оскаржуваній постанові, погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на таке.
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. 
Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. 
Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Звертаючись до суду загальної юрисдикції з даним позовом, ОСОБА_1 просив: визнати неправомірною (незаконною) бездіяльність Подільської районної в м. Києві державної адміністрації щодо нездійснення практичних заходів для дружнього врегулювання конфлікту між членами родини; визнати висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не ґрунтується на достовірній інформації; відкликати висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року; зобов`язати Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію здійснити практичні заходи для врегулювання конфлікту між членами родини; відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн.
Отже, предметом спору є визнання незаконною бездіяльності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, спір стосується здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Характер спірних правовідносин між сторонами пов`язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, мають публічно-правовий характер, що відноситься до адміністративного судочинства.
Вищевказане було зазначено і у постанові Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року.
Постанова Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року набрала законної сили, оскільки до Верховного Суду не оскаржувалась.
При новому розгляді справи судом першої інстанції вказівки апеляційного суду стосовно юрисдикції, процесуальних порушень та необхідних дій є обов`язковими для виконання. 
Це випливає з принципів процесуального права (ЦПК, ГПК, КПК України), згідно з якими скасування рішення апеляцією зумовлює необхідність виправлення помилок, виявлених при першому розгляді.
Якщо апеляційний суд скасував судове рішення через порушення правил територіальної, предметної або інстанційної юрисдикції, суд першої інстанції при новому розгляді зобов`язаний діяти відповідно до цього висновку.
Суд першої інстанції, при новому розгляді справи, діяв відповідно до висновку, викладеному у постанові Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року.
Судом було встановлено, що предметом спору є визнання незаконною бездіяльності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, спір стосується здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Характер спірних правовідносин між сторонами пов`язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, що мають публічно-правовий характер та відноситься до адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі, оскільки між сторонами існує публічно-правовий спір, та він підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що якби предметом спору було порушення суб`єктивного цивільного права, такий спір підлягав би розгляду в порядку цивільного судочинства.
Проте, у даному випадку позивач фактично оскаржує бездіяльність Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, а оскільки відсутні вимоги цивільно-правового характеру, які б підпорядковували спір приватному праву, а правовідносини є суто адміністративними, цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до ст. 19 КАС України.
Висновки суду в оскаржуваній ухвалі відповідають вимогам закону.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів не є переконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 22 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба