Номер провадження: 22-ц/813/1852/26 
Справа № 504/3915/24
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Громіка Р.Д.., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кочко В.К., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

16.09.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 363878460 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор MNV9B6Y3 направлено позичальнику 24.11.2021 року на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор MNV9B6Y3 введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 24.11.2021 року о 1:58:28 годині, після чого відповідач натиснула кнопку «Відправити/підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу 22000 грн, на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняла пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,0 грн. на умовах строковості та сплати відсотків.
Вказує, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів, в свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.
28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року та інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції.
31.12.2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року та інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.
31.12.2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року; інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.
31.12.2023 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Сторони домовились викласти розділ 3 договору «Фінансування та порядок рохрахунків» у новій редакції. 
Згідно Реєстру прав вимог № 166 від 28.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 44 070,40 грн. Підписанням Рреєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 80784,00 грн.
17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 17/07/2024 відповідно до умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (додаток № 18). За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 80784,00 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024 року.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 80784,0 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представником ТОВ «ФК «Ейс» подано апеляційну скаргу, в якій просить суду оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме 28.11.2018 року - 31.12.2024 року. 28.12.2021 року первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 166 до договору факторингу 1, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача на загальну суму 44070,40 грн та даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання відповідача перед первинним кредитором. Таким чином, на думку скаржника, перехід прав вимоги був спрямований на фактично існуюче зобов`язання, що підтверджує реальність предмета передачі та узгоджується з вимогами чинного законодавства щодо допустимості та правомірності відступлення права вимоги, тобто факт підписання реєстру прав вимоги після укладення кредитного договору виключає сумніви щодо наявності у первинного кредитора прав, які могли бути передані фактору та підтверджує, що перехід прав вимоги відбувся на законних підставах і в межах чинного договірного регулювання. 
Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року скаржником зауважено, що ТОВ «Таліон Плюс» та ТОФ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу 2 підписали реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року до договору, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлена право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі визначеному у реєстрів прав вимоги. 
Також скаржником зазначається, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та скаржником на виконання договору факторингу 3 підписали реєстр прав вимоги від 17.07.2024 року до договору, за яким від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до скаржника відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі визначеному у реєстрі прав вимоги, на підтвердження чого долучено додаток № 3.
При цьому, скаржником зауважено, що ним надано належні документи (договори факторингу та відповідні реєстри прав вимоги), які підтверджують послідовність і безперервність переходу прав вимоги, однак судом першої інстанції необґрунтовано визнано надані докази недостатніми для підтвердження правового статуту скаржника як належного кредитора.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шахновський О.О., зазначалося про не визнання відповідачем факту укладання кредитного договору, при цьому судом встановлено, що телефон НОМЕР_2 , на який відправлено повідомлення з ідентифікатором для підписання електронного договору та банківська картка, на яку було перераховано кредитні кошти, не належить їй та відповідно правильним висновком суду є неукладеність кредитного договору № 363878460 від 24.11.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що 24.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 363878460, який є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму та який підписано одноразовим ідентифікатором MNV9B6Y3 24.11.2021 року о 01:58:03 введеного 24.11.2021 року о 01:58:28.
Позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №363878460 від 24.11.2021 року посилається на те, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №363878460 від 24.11.2021 року.
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 44 070,40 грн.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 80784,00 грн.
17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 17/07/2024 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток № 18). За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.
Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до пункту 2.3 договору факторингу від 28.11.2018 року № 28/1118 01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюч», розмір оплати послуг фактора за надання послуг за цим договором клієнт сплачує на користь фактора 100,00 грн. протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати складання реєстру. Водночас, до позовної заяви не надано доказів на підтвердження сплати клієнтом фактору плати на виконання пункту 2.3 договору факторингу.
Пунктом 2.3 договору факторингу від 30.10.2023 № 30/1023-01, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», передбачено, що розмір оплати послуг фактора за надання послуг за цим договором клієнт сплачує на користь фактора 100,00 грн. протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати складання реєстру. До позовної заяви не надано доказів на підтвердження сплати клієнтом фактору плати на виконання пункту 2.3 договору факторингу.
Відповідно до пункту 3.3 договору факторингу від 17.07.2024 № 17/07/2024, укладеного між відповідачем та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», ціна продажу за договором становить 279 009,27 грн. без ПДВ. До позовної заяви не надано доказів на підтвердження сплати клієнтом фактору плати відповідно до пункту 3.3 договору факторингу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу позову, а саме: доказів наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача за договором факторингу, на який посилається позивач.
Інші доводи не впливають на рішення суду, оскільки подання позову особою, яка не набула права вимоги, є самостійною підставою відмови в позові.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та з огляду на наведені скаржником доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України).
Згідно ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III, за змістом ч. 1 ст. 6 якого передбачено, що договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
Відповідно, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).
При цьому, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 така плата за надану фактором послугу може бути встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.
Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажом останньому (ч. 1 ст. 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом ч. 2 ст. 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.
Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. При цьому, з огляду на викладене, обов`язковою умовою для договору факторингу є надання фінансової послуги за плату.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строком дії до 28.11.2019 року.
Згідно п. 2.1 відповідно до умов цього договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим довго ром.
В пункті 4 даного договору сторонами узгоджено порядок відступлення права вимоги за договором, а саме згідно п. 4.1 право вимоги переходить від клієнта до факторам в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному договорі. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (т, 1, а.с. 69).
Надалі як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 28.11.2019 року укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01.
Пунктом 4.1 даної додатковї угоди сторонами визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру права вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (т. 1, а.с. 81).
31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (т. 1, а.с. 90). 
31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (т. 1, а.с. 91).
31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Умови щодо визначеного сторонами порядку відступлення права вимоги визначені договором факторингу від 28.11.2018 року та в подальшому змінені додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року не змінено
Тобто, з огляду на наведені умови укладеного 28.11.2018 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу, строк дії якого неодноразово продовжувався, шляхом укладення між сторонами вищевикладених додаткових угод, зважаючи при цьому на положення п. 4.1 додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторонами погоджено порядок відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу, а саме, що підтвердженням факту відступлення права вимог за вказаним договором факторингу є безпосередньо підписання сторонами реєстру прав вимог, що в свою чергу засвідчує передачу права вимоги до боржників в повному обсязі Вказані положення чітко визначені договором факторингу № № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткової угодою № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу, копія яких долучена позивачем до матеріалів справи.
Відомостей щодо оскарження наведених угод та безпосередньо договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року в порядку визначеному чинним законодавством в матеріалах справи не міститься. 
Разом з тим, позивачем також долучено до позовної заяви реєстрі права вимоги № 166 від 28.12.2021 року, який містить відомості щодо боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП, зазначення номеру кредитного договору, розмір заборгованості по основному боргу та відсоткам, а також розмір загальної заборгованості, яка станом на дату підписання даного реєстру прав вимоги становить 44070,40 грн (т. 1, а.с. 93-94). Згідно змісту даного реєстру прав вимоги, даний реєстр підписаний 28.12.2021 року сторонами вищевказаного договору факторингу від 28.11.2018 року за допомогою електронного цифрового підпису, що у відповідності до умов договору факторингу підтверджує факт переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» до боржників, в тому числі й до ОСОБА_1 за укладеним 24.11.2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договором кредитної лінії № 363878460 (т. 1, а.с. 94-95).
В подальшому, як вбачається з наявних матеріалів справи, 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, згідно п. 4.1 якого сторонами даного договору погоджено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, у формі встановленій у відповідному додатку (т. 1, а.с. 97).
На підтвердження переходу права вимоги у відповідності до умов укладеного договору факторингу до матеріалів справи долучено копії реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року, підписаний ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що вбачається з його змісту, та яких містить також відомості щодо боржника - ОСОБА_1 із зазначенням всієї необхідної інформації щодо укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору кредитної лінії № 363878460 (т. 1, а.с. 106-107).
17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, п. 1.2 якого визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує акт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (т. 1, а.с. 135).
Згідно долученого додатку № 2 до договору факторингу сторонами підписано відповідно до положень п. 1.2 договору акт прийому-передачі реєстру боржників, а також містить проставлення відповідних печаток. 
Також в матеріалах справи наявних реєстр прав вимоги № до договору факторингу № 17/07/24 укладеного 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», в якому зазначена інформація щодо боржника - ОСОБА_1 , номер кредитного договору та розмір заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги, яка становить - 58748,0 грн (т. 1, а.с. 110).
Таким чином, зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів вважає за необхідне зауважити щодо помилкових висновків суду в частині правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «ФК «Ейс» позовних вимог з підстав не надання доказів здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, оскільки умовами наведених договорів факторингу сторонами погоджено порядок переходу прав вимоги безпосередньо з моменту підписання сторонами реєстру прав вимоги. Копії вказаних реєстрів із наведенням відомостей щодо боржника за кредитним договором - ОСОБА_1 та засвідченням підписами, скріпленими печатками сторін договору наявні в матеріалах справи. А тому, наявні встановлені судом матеріали справи в своїй сукупності підтверджують факт набуття ТОВ «ФК «Ейс» в кінцевому результаті право вимоги за укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 24.11.2021 року договору кредитної лінії.
Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 363878460, який є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму та який підписано одноразовим ідентифікатором MNV9B6Y3 24.11.2021 року о 01:58:03 введеного 24.11.2021 року о 01:58:28 (т. 1, а.с. 22-29).
Факт укладення вказаного кредитного договору в судовому порядку відповідачем не спростований. Посилання відповідача на укладення даного договору іншою особою, а саме - ОСОБА_2 без підтвердження належними та обґрунтованими доказами не впливають на вирішення справи по суті та не спростовують факт укладення даного договору.
Пунктом 5.4 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до прави та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 
Згідно п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,0 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». 
Кредитодавцю надає перший транш за договором в сумі 22000,0 грн одразу після укладання договору, який має бути повернено до 25.11.2021 року 9п. 1.3).
Сторони погодили, що встановлений строк договору дисконтного періоду та відповідно строк кредитної лінії може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функції продовження дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена (п. 1.8).
Пунктом 1.9 договору встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати проценти в наступному порядку: 
- 1.9.1 виключно на період строку, визначного п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 грн процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
- 1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Пунктом 1.9.3 сторонами визначено також порядок нарахування процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів п порядку визначеному п. 1.8 договору (т. 1, а.с. 23).
Відповідно до 5.11 договору сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін.
Згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а саме п. 3.5 на підставі даних, зазначених у первинній заявці, Інформаційно-телекомунікаційна система кредитодавця здійснює ідентифікацію клієнта та формує його особистий кабінет.
З вибором клієнта, кредит може надаватися наступними шляхами, в тому числі й шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківських рахунку клієнта, за реквізитами платіжної картки вказаної клієнтом у заявці, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення електронного договору. 
Тобто, номер платіжної картки в даному випадку вказується клієнтом самостійно.
В долученій до матеріалів справи заявці містить зазначення відомостей щодо позичальника - ОСОБА_1 , паспорті дані, РНОКПП та номер картки - НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 44).
Даний договір укладено сторонами в порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а тому договір має відповідні правові наслідки, що й договір укладений у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Дійсність договору про кредитної лінії в судовому порядку не спростовано.
Саме на вказану в заявці картку згідно долученого позивачем платіжного доручення № a27cb2fb-b9aa-4f98-8801-eaa7e4074a44 від 24.11.2024 року у розмірі 22000,0 грн. В графі призначення платежу зазначено - переказ коштів згідно договору № 363878460 від 24.11.2021 року, ОСОБА_1 , код 2597114726, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 64).
Відповідно з огляду на викладене, наявними матеріалами справи підтверджується факт підписання сторонами договору про надання кредитної лінії, обумовлення сторонами умов надання кредиту, в тому числі й погоджено порядок зарахування грошових коштів, та підтверджено безпосередньо факт їх зарахування на рахунок зазначений відповідачем в заявці. 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості відповідача за договором становить 80784,0 грн (т. 1, а.с. 114-115)
Доказів на підтвердження повної/часткової сплати наявної заборгованості за договором про надання кредитної лінії від 24.11.2021 року матеріали справи не містять.
Альтернативного розрахунку заборгованості відповідачем по справі не надано та наявний в матеріалах справи не спростовано.
Таким чином, враховуючи викладене, оскільки наявними матеріалами справи доведено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в порядку та відповідно до визначених договором кредитної лінії від 24.11.2021 умовах, а також доведення наявності існуючої заборгованості за даним кредитом у заявленому позивачем розмірі, колегія суддів приходить до висновку про наявність в даному випадку правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії укладеного з ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 80784,0грн.
З огляду на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів вважає також зауважити про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідно наявність підстав для її задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40, що підтверджується платіжною інструкцією № 4408 від 09.09.2024 року.
За подання апеляційної скарги ТОВ «ФК «Ейс» сплачений судовий збір у розмірі 3633,60, що підтверджується платіжною інструкцією № 29567 від 29.10.2025 року.
Відповідно, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для повного задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 6055,80 грн.
Окрім того, апеляційна скарга також містить вимоги ТОВ «ФК «Ейс» щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,0 грн.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником ТОВ «ФК «Ейс» на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у визначеному в апеляційній скарзі розмірі надано копію договору про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26.07.2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 року, в якому наведений перелік наданих правових та юридичних послуг; копію додаткової угоди № 1 від 26.07.2024 року; копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26.07.2024 року.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30 вересня 2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Від відповідача клопотання про неспівмірність заявлених до стягнення витрат не надходило.
Таким чином, враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та відсутність заперечень стосовно заявлених витрат з боку відповідача, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення відповідного клопотання скаржника.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
З огляду на положення п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (ЄДРПОУ 42986956, адреса - 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 363878460 від 24.11.2021 року у розмірі 80784 (вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (ЄДРПОУ 42986956, адреса - 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6055 (шість тисяч п`ятдесят п`ять) грн 80 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 26 березня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді Р.Д. Громік

С.М. Сегеда