Справа № 461/6270/25
пр.№ 2/464/124/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

19.02.2026 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді      Теслюка Д.Ю.,
за участі секретаря судового засідання   Гирьки К.В., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТзОВ «Юніт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в :

директор ТзОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С. 01.08.2025 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 в розмірі 18 246 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №334680064 (далі – Кредитний договір) з використанням електронного підпису, згідно з умовами якого відповідачу надано кредитні кошти. На виконання умов договору 02.10.2021 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано на банківську картку відповідача грошові кошти в сумі 10 000 грн, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами, відповідно до умов Кредитного договору. Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТзОВ «Таліон Плюс») 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним вище Кредитним договором перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». Згідно з Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги за Кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс»). ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги за Кредитним договором відповідно до умов Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 утворилась заборгованість у розмірі 18 246 грн, відтак представник позивача просить стягнути цю суму з відповідача на користь позивача.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.08.2025 справу передано за підсудністю на розгляд Сихівському районному суду м.Львова.
Ухвалою від 01.09.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім цього, задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ «Приват Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме щодо платіжної картки № НОМЕР_1 та факту зарахування на таку грошових коштів в сумі 10 000 грн.
Ухвалою від 19.01.2026 суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
На виконання ухвали від 01.09.2025 на адресу суду 01.12.2025 надійшла витребувана інформація від АТ КБ «Приват Банк».
Представник позивача ТзОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві директор ТзОВ «Юніт Капітал» - М.Хлопкова просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.
У зазначений відповідачу ОСОБА_1 строк останній не скористався своїм правом для подання відзиву на позов, відповідно до ст.178 ЦПК України, у судове засідання не з`явився повторно. 
У зв`язку з наведеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.10.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №334680064, згідно з умовами п.1.1. якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.58-64). Також, сторонами погоджено такі умови договору: кредит надається строком на 70 днів (п.1.2); нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 % річних, що становить 0,69 % в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.3).
Кредитний договір №334680064 від 02.10.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV7K98Z.
Згідно з платіжним дорученням 02.02.2021 ТзОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ грошових коштів в сумі 10 000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 16).
Відповідно до наданої Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 02.10.2021 здійснено переказ коштів в розмірі 10 000 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 28.12.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 становить 18 246 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн та по процентах в розмірі 8 246 грн (а.с. 75-76).
Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 укладено Договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 123-132).
Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року укладено додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32 до договору факторингу № 28/1118-01, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року та 31 грудня 2024 року відповідно.
Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно з п.п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору - реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
На виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги №166 від 28.12.2021 року, де визначено, що ТзОВ «Таліон Плюс» набуває право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (а.с. 119-122).
Між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 до договору факторингу №05/0820-01, укладеними між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс», сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 та 30.12.2024 відповідно (а.с. 116-117).
Згідно з розрахунком заборгованості ТзОВ «Таліон Плюс», станом на 30.05.2023 заборгованість за Кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 становить 18 246 грн (а.с. 74).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 (а.с. 104-106).
Надалі, між позивачем ТзОВ «Юніт Капітал» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 04.06.2025 укладено договір факторингу №05/06/25-Ю, згідно з умовами якого, з урахуванням витягу з реєстру боржників від 04.06.2025 (а.с.89-91) та акту прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 85), ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 (а.с. 92-101).
Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором ТзОВ «Юніт Капітал» у відповідача наявна заборгованість за даним договором в сумі 18 246 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн та по відсотках – в розмірі 8 246 грн (а.с. 73).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Згідно із ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на умовах строковості, платності та поворотності надало ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в сумі 10 000 грн, шляхом перерахування йому грошових коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 . Свої зобов`язання за кредитним договором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу, а тому до ТзОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, складений ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Юніт Капітал», відповідачем ОСОБА_1 не спростовано, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором останнім не надано.
Враховуючи наведене вище, оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, а позивач отримав право вимоги за таким Кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 в розмірі 18 246 грн. 
Щодо судових витрат суд зазначає таке. 
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 цієї статті).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в матеріалах справи містяться: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, протокол погодження вартості послуг та Додаткова угода №25770502659 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025.
Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012, виданого Тараненку А.І. на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24.04.2012 №22-31-23.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг 25.06.2025 адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро – адвоката Тараненка А.І. надано юридичні послуги ТзОВ «Юніт Капітал» на суму 7 000 грн.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Аналізуючи матеріали справи, подані докази щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд дійшов висновку, що визначений адвокатом розмір оплати є завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 18 246 грн, тобто справа відноситься до малозначних, відтак сума заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 7 000 грн є непропорційною щодо ціни позову.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Юніт Капітал» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Окрім цього, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Юніт Капітал» слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позову, в розмірі 2 422,40 грн. 
Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 – 265, 279 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №334680064 від 02.10.2021 в розмірі 18 246 (вісімнадцять тисяч двісті сорок шість) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 2 422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, а всього 6 422 грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження): 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд. 4А, оф.10. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК