Справа № 344/18922/24 
Провадження № 2/344/353/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області 
в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.
при секретарі c/з: Катрич М.-Т.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини, - 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») в особі уповноваженого представника звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач»), за участю Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради (надалі - «орган опіки та піклування»), в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:
вівторок з 15:00 год. до 20:00 год. з батьком за його місцезнаходженням;
перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 09:00 год. до 18:00 год. з батьком за його місцезнаходженням;
святкові дні: Різдво Христове (24 та 25 грудня) - з батьком за його місцезнаходженням, Великдень (20 квітня) з мамою за її місцезнаходженням. Кожен з батьків повинен повідомити другого з батьків за три дні про місце такого святкування (країна та місто).
Проведення часу дитини з батьком проводити без присутності матері ОСОБА_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що з моменту припинення між сторонами шлюбних відносин Відповідач ОСОБА_2 перешкоджає Позивачу у вихованні дитини, створює перешкоди у спілкуванні з нею. Так, з моменту окремого проживання між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, її відвідування. Відповідачка стала чинити перешкоди позивачу, у зв`язку з чим він змушений був звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування про надання рішення щодо визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Однак, від виконання прийнятого органом опіки та піклування рішення відповідачка ухиляється, про зміну годин побачень із дитиною не попереджає батька, самостійно змінює графік та всіляко намагається уникати зустрічі батька з дитиною. Також позивач з визначеним способом участі у вихованні та спілкуванні з донькою не погоджується повністю, оскільки даний висновок надано без урахування усіх обставин, з порушенням його прав та інтересів. Проведення часу з донькою повинно відбуватися без участі та присутності матері - ОСОБА_2 , з якою у нього склалися неприязні стосунки, під час зустрічей постійно виникають конфлікти, що може негативно відобразитися на психоемоційному стані дитини.
У зв`язку з тим, що у батька дитини виникають труднощі в побаченні з дитиною, що позбавляє його можливості виконувати належним чином батьківські обов`язки, позивач змушений звертатися до суду з позовом про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.
На стадії підготовчого провадження у справі представник Позивача позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. В подальшому направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду подала відзив на позов, у якому проти його вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні.
Зокрема, заперечуючи проти первісного позову, Відповідач покликається на те, що жодних перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною вона не чинить. Зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_1 фактично розпався через несумісність поглядів і відсутності належної участі позивача у спільному житті та вихованні дитини. На даний момент вона з дитиною вимушено перебуває на лікуванні в Республіці Польща, оскільки у зв`язку з наявністю в дитини захворювання їй було проведено операційне втручання. Проте, не зважаючи на відсутність особистих зустрічей, вона, як мати дитини, сприяє підтриманню зв`язку між батьком та дитиною, забезпечує регулярне спілкування позивача з дитиною через засоби відеозв`язку, надає всю необхідну інформацію про стан здоров`я дитини, хід лікування і реабілітації, побутові умови проживання. Вважає, що позивачем не обґрунтовано, з яких саме причин спілкування малолітньої дівчинки з батьком особою чоловічої статі, повинно відбуватися без присутності матері.
В ході підготовчого судового засідання представник Відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Відповідачем не створюються перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною.
В подальшому представником Відповідача неодноразово подавалися заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку, зокрема, з участю в інших судових засіданнях, а також у зв`язку зі станом здоров`я представника.
Суд погоджується з тим, що підтверджена належним чином така підстава для відкладення судового засідання, як незадовільний стан здоров`я, є поважною причиною для відкладення судового засідання, що судом неодноразово робилося.
Однак, з огляду на тривалість перебування даної справи в провадженні суду, інтересу дитини, якої стосується даний спір, наявність в матеріалах справи письмових заяв по суті справи, де сторонами викладено їхні позиції по суті спору, наявність в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування, Суд вважає, що розгляд даної справи можливо завершити без участі сторін за наявними матеріалами.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема, у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.
При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою.
Представник Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради на адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала суду висновок про встановлення порядку участі батькові у вихованні дитини, який на виконання вимог закону надано до матеріалів справи.

Проаналізувавши викладені у письмових заявах по суті спору пояснення представника Позивача, Відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 

З 10 червня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження повторно серія НОМЕР_1 від 06.02 2024 року (а.с.14).
За судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 29.01.2024 року у справі №344/1460/24 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , стягуються аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.09.2024 року у справі №344/2130/24, яке набрало законної сили 15.10.2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 06 лютого 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.06.2024 року «Про розгляд питань органу опіки та піклування» встановлено порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : вівторок, четвер з 16:00 до 20:00 год.; перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 16:00 год. до 20:00 год. зустрічі проводити у присутності матері ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я та режиму дня дитини до досягнення дитиною одного року. Вказано батькам: ОСОБА_1 на необхідності дотримання порядку участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 на неприпустимість вчинення перешкод батькові ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як встановлено судом в ході розгляду справи зі змісту пояснень сторін та з наданих документів, станом на даний час ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживає за кордоном в республіці Польщі (зокрема, довідка Державної прикордонної служби України №19/43599-25-вих від 26.05.2025 року (том 1, а.с.216). Відповідач посилається на те, що таке вимушене проживання в Польщі зумовлене станом здоров`я дитини, на підтвердження чого до відзиву долучено відповідні медичні документи (том 1, а.с.76-77, 178-185, 219), яка після перенесеного оперативного втручання потребує відповідної реабілітації.
В той же час, посилаючись на факт чинення ОСОБА_1 перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною та її виховання.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що Відповідач перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною. 

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.
Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні.
В свою чергу, чинним законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. 
Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьками прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.
Окрім того, чинним законодавством батьків зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). 
Згідно з частиною 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
За змістом частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
В ході розгляду справи органом опіки та піклування надано до матеріалів справи Висновок про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька ОСОБА_1 з дитиною, встановлення порядку його участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.08.2025 року №900, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне встановити такий порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : вівторок, четвер з 16:00 до 20:00 год.; перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 16:00 год. до 20:00 год. зустрічі проводити у присутності матері ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я та режиму дня дитини; спілкування батька з дитиною проводити 3 (три) рази на тиждень: вівторок, четвер, неділя з 16:00 до 20:00 за Київським часом по 30 хв. за допомогою систем обміну повідомленнями «Вацап», «Вайбер». «Телеграм», «Месенджер» тощо з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дитини.
Отже, на підставі пояснень сторін, долучених до матеріалів справи документів, Судом встановлено, що між сторонами розглядуваної справи - батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує тривалий спір щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку. 
Зокрема, в матеріалах справи містяться письмові документи, які свідчать про те, що для захисту своїх прав на спілкування з дитиною та її виховання Позивач ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів (том 1, а.с.15-16, 88-91), до органу опіки та піклування про встановлення порядку участі (том 1, а.с.13), із заявою про складення протоколу про адміністративне правопорушення (том 1, а.с.92-94), а також із заявою про неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків (том 1, а.с.137-138).
Існуюче рішення органу опіки та піклування про встановлення ОСОБА_1 порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини на сьогоднішній день з об`єктивних причин не виконується, оскільки матір з донькою проживає за кордоном, а Позивач, як особа чоловічої статі, під час дії введеного в державі воєнного стану посилається на неможливість виїзду за кордон для побачення з дитиною.
Враховуючи вищевикладене, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 04.04.2018 року у справі №520/1890/16-ц).
Крім того, Суд наголошує на тому, що праву та обов`язку батька на спілкування та виховання з дитиною кореспондує і право дитини на спілкування з батьком та його виховання.
В той же час, в ході розгляду справи Судом встановлено, що Позивач, який є батьком дитини, стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, Судом не встановлено, Відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, попередню прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, протилежного стороною відповідача не доведено та судом не встановлено.
Суд повторно наголошує, що конфлікт між сторонами чи неприязні стосунки є їхніми внутрішніми питаннями, які не повинні зачіпати інтереси дитини чи обмежувати її права.
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Крім цього, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17, судом визнано, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 березня 2025 року у справі №487/2960/23:
«74. Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанції правильно врахували рівність прав батьків щодо виховання та спілкування з дочкою, а також відсутність об`єктивних відомостей, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дочки.
75. Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.
76. Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23.
77. При цьому апеляційний суд, з урахуванням обставин встановлених у розглядуваній справі, в межах своєї компетенції, з метою врахування найкращих інтересів дитини, відстрочив виконання рішення суду в частині зустрічей батька з дитиною на території України до закінчення дії воєнного стану на території України, передбачивши натомість щоденне спілкування батька з дитиною в режимі відеозв`язку.
78. Судове рішення, яке б свідчило про незаконне перебування дитини у Словаччині і передбачало примусове повернення дитини в Україну відсутнє.
79. Верховний Суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дочкою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України.
В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.
80. Апеляційний суд правильно зауважив, що особисті неприязні стосунки між батьками, не можуть бути підставою для відмови у спілкуванні з дитиною, тому із батьків, який проживає окремо, а формальний підхід до вирішення вказаного питання є неприпустимим.
81. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).
82. Верховний Суд також звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків.
83. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).
84. Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
85. Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі Йохансен проти Норвегії», 07 серпня 1996 року).
86. У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини».

Відтак, збалансовуючи найвищі інтереси дитини з врахуванням її права на спілкування та виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька (як важливий елемент формування особи жіночої статі), - з правами батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи на вік дитини у спірних правовідносинах (2023 року народження) та відповідні особливості дітей такого віку (фізіологічні, моральні, психоемоційні, відповідні потреби тощо), Суд, враховуючи висновок органу опіки та піклування, викладений в Рішенні Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.08.2025 року №900, не порушуючи та не обмежуючи розумного й справедливого балансу між інтересами дитини та інтересами батька, пов`язаними з реалізацією його не тільки права, а й обов`язку, на виховання дитини, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, - вважатиме доцільним спілкування Позивача з дитиною та її виховання у наступний спосіб:
1) перші три місяці після набрання даним судовим рішенням законної сили спілкування батька з дитиною відповідно до встановленого графіку повинно відбуватися у присутності матері. Такий висновок суду ґрунтується на потребі дитини природнім та поступовим чином пристосуватися до систематичного перебування з батьком, чого протягом останнього періоду часу не відбувалося. Присутність матері буде створювати більш природне та звичне середовище для дитини.
При цьому, виходячи з інтересів своєї дитини та діючи виключно в її інтересах, матір ОСОБА_2 , виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод батьку у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати її до зустрічей з батьком, сприяти встановленню, налагодженню психоемоційного зв`язку батька з малолітньою дитиною.
2) починаючи з першого дня четвертого місяця після набрання даним судовим рішенням законної сили спілкування батька з дитиною відповідно до встановленого графіку повинно відбуватися без присутності матері. На думку Суду, протягом перших трьох місяців часу, за сприяння люблячих батьків, дитина повністю звикне до повернення систематичної присутності батька у її житті, а тому присутність матері в цьому процесі вже буде для неї не така важлива.
Зокрема, Суд вважає, що інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідатиме такий графік її спілкування та виховання батьком:
кожний вівторок та четвер з 16:00 до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем; 
перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 16:00 год. до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем.
При цьому, на думку Суду обґрунтованим і доцільним є відстрочення виконання рішення суду щодо визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини на території України на період дії в Україні воєнного стану та перебування дитини в цей час за кордоном.
Таке процесуальне рішення відповідає положенням ст. 267 ЦПК України і ухвалюється судом задля убезпечення дитини від загрози її життю та здоров`ю, що являється найголовнішою прерогативою. Зазначене буде відповідати справедливій рівновазі між інтересами батьків та найкращими інтересами дитини з урахуванням її безпеки.
При цьому, з метою захисту прав батька на час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном, Суд вважає за необхідне зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку кожного вівторка, четверга та неділі з 16:00 до 20:00 год. за Київським часом по 30 хв. за допомогою систем обміну повідомленнями «Вацап», «Вайбер», «Телеграм», «Месенджер» тощо з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дитини.
В цій частині Суд роз`яснює, що обов`язок матері організувати спілкування дитини з батьком передбачає виключно те, що у визначені вище години за Київським часом матір дитини повинна через власні засоби зв`язку відповідати на відеодзвінки батька, а не ініціювати їх.
Вказаний порядок участі сформульований Судом з метою забезпечення фактору стабільності, який надає дитині можливості нормально розвиватись, враховуючи вік дитини, її режим дня, стан здоров`я, та необхідність забезпечення психологічно комфортних умов для дитини, звичайного ритму життя дитини та є таким, що буде сприяти її стабільному та нормальному розвитку.
На час перебування дитини за кордоном Суд не включає регілійні свята у графік спілкування батька з дитиною. Однак це не означає, що за добровільною домовленістю між сторонами, в тому числі і щодо питання переїзду із-за кордону, дитина на релігійні свята не може провести час із батьком. 
Стосовно посилання Відповідача за позовом в письмових заявах на відсутність належних доказів чинення нею перешкод Позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, Суд з такими доводами не погоджується, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про те, що сторони не досягнули згоди щодо виховання батьком дитини та спілкування з нею.
Надані Відповідачем роздруківки з телефону, з огляду на закріплене законом право особи на таємницю листування та телефонних розмов, за відсутності згоди Позивача на оголошення такого листування, Судом не аналізуються.
Інші доводи сторін, викладені у їхніх письмових, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що оскільки зважаючи, що сторони не заперечують, що з моменту розлучення батьків дитини у батька з дитиною в деякій мірі втрачено зв`язок, обом батькам слід шукати шляхи порозуміння в інтересах дитини та керуючись почуттям любові до своєї дитини.
У разі зміни обставини, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, Позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.
Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року (Гаазька Конвенція), ст. 52 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, - 
У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.
2. Усунути перешкоди ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , наступний порядок участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
2.1. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , кожного вівторка та четверга з 16:00 до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем; кожну першу та третю суботу, другу та четверту неділю місяця з 16:00 год. до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем - протягом перших трьох місяців з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.
2.2. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , кожного вівторка та четверга з 16:00 до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем; кожну першу та третю суботу, другу та четверту неділю місяця з 16:00 год. до 20:00 год. за місцезнаходженням батька або іншим узгодженим між сторонами місцем - починаючи з першого дня четвертого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили та в подальшому.
3. Порядок виконання способу участі батька ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, відстрочити на час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном.
4. На час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цей період за кордоном зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , організувати спілкування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку кожного вівторка, четверга та неділі з 16:00 до 20:00 год. за Київським часом по 30 хв. за допомогою систем обміну повідомленнями «Вацап», «Вайбер», «Телеграм», «Месенджер» тощо з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дитини.
5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2026 року.

Суддя Домбровська Г.В.