Єдиний унікальний номер справи 333/544/26
Номер провадження 2/333/20272/26

РІШЕННЯ
іменем України
14 квітня 2026 року        місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя	
у складі: за участю: 	головуючого – судді секретаря судового засідання  позивача представника позивача – адвоката  представника відповідача – адвоката 	Стоматова Е.Г. Бережної Д.О. Рамазанової Е.А. Малишевої О.В. Косякової З.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:
16 січня 2026 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд: змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року по справі № 317/2089/15-ц, провадження №2/317/1253/2015 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 липня 2015 року шляхом зміни способу їх присудження з 643,00 грн. щомісячно на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу ) відповідача на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду до повноліття дитини. 
В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем по справі позивач перебувала в шлюбі з 09 грудня 2011 року. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року по справі № 317/2089/15-ц, провадження № 2/317/1253//2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з нього були стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно у розмірі 643,00 грн., починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення донькою. На цей час позивач бажає стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки не у твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку (доходу) відповідача, тому звертається до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Відповідач на цей час, є військовослужбовецем, його матеріальне становище покращилось, витрати на дитину на цей час збільшились, що змушує позивач звернутися до суду з цим позовом. З дня винесення рішення (10 серпня 2015 року) про стягнення аліментів пройшло 10 років. За цей час змінився рівень прожиткового мінімуму для дітей. Станом на січень 2026 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років З 512,00 грн. Рівень мінімальної заробітної плати теж зріс до 8 647 грн. Крім того, шалені темпи інфляції знизили купівельну спроможність позивача, суттєво змінились життєві обставини сторін, значно зросли витрати на утримання доньки, матеріальні потреби їх спільної дитини з віком також збільшились. Позивач на цей час не працює, матеріальне становище різко погіршилось, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Про гарне матеріальне становище відповідача свідчить і той факт, що 09.07.2024 року він придбав автомобіль Hyundai Accent, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1493, має на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
 
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 лютого 2026 року відкрито провадження по справі, одночасно вирішено розглядати з правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу. Також, витребувано з Головного управління ДПС у Запорізькій області відомості про доходи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2025 року по цей час.
03 лютого 2026 року на адресу суду надійшла витребувана інформація.
09 березня 2026 року від представника відповідача – адвоката Косякової З.М. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначено, що в 2019 р. позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку. Під час звернення до суду позивач зазначала, що підставою зміни способу і розміру стягнення аліментів є збільшення встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; збільшення витрат на утримання дитини, що пов`язані з її віком; зростання цін на продукти харчування та інші товари. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.08.2019 р. в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки позивачем в цій справі не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як позивача, так і відповідача по справі. Також судом враховано, що з відповідача стягуються Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.08.2019 р. в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки позивачем в цій справі не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як позивача, так і відповідача по справі. Також судом враховано, що з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі (відповідно до рішення суду), але в розмірі, передбаченому ст. 182 СК України. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Звертаючись до суду в січні 2026 р., позивач зазначає ті ж самі підстави позову про зміну способу стягнення аліментів, що і в попередньому випадку звернення до суду. Додатковою зазначена лише обставина, що позивач по справі не працює і не отримує доходів, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною. Відповідач в жовтні 2024 р. був визнаний інвалідом 2 групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.10.2024 р., отримував соціальну допомогу внаслідок інвалідності. 3 листопада 2025 р. по теперішній час відповідач проходить стаціонарне лікування, що підтверджується виписками з медичних карток та медичними довідками. 25 лютого 2026 р. відповідачу видано направлення на операцію на серці (аортокоронарне шунтування), ОСОБА_2 перебуває в лікарні в умовах стаціонару, на 05 березня 2026 р. йому призначено операцію на серці. Крім того, окрім доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач має ще одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2024 р. (справа № 333)8629\24) з відповідача стягнуто на користь колишньої дружини ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Судовий наказ стягувачем ОСОБА_6 було пред`явлено до виконання, Комунарським ВДВС у м. Запоріжжя відкрито виконавче провадження № 76581702, за яким з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1 4 частки його заробітку (доходів) на користь ОСОБА_6 . Таким чином, у разі зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, стягненню на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає не 1 4 частка частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а 1\6 частка зазначених доходів.
13 березня 2026 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування зазначено, що так, в 2019 році зверталась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. У вказаному рішення зазначено, що позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку «з тим, що з 2015 року, з часу присудження аліментів на утримання дитини, збільшився встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, збільшились витрати на утримання дитини, пов`язані з її віком, цінами та продукти та інші товари, тому визначена за рішенням суду в 2015 році сума аліментів у розмірі 643,00 грн., на дитину не відповідає на теперішній час вимогам закону та не дає можливості забезпечити нормальне її утримання, тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, зазначив, що вже декілька років поспіль він влаштовується на сезонні роботи до Міських теплових мереж, на період опалювального сезону. Протягом літнього періоду його звільняють у зв`язку із закінченням трудового контракту, та весь цей час він знаходиться а утриманні жінки з якою проживає. Останній раз він працював у період з 12.10.2018 р. по 12.04.2019 р. Колись він мав заборгованість по сплаті аліментів, проте на даний час він все сплачує своєчасно» Відмовляючи мені в позові суддя Громова І.Б. зазначила «позивач не надала доказів на підтвердження змін в розумінні ст. 192 СК України, які б давали можливість змінити розмір аліментів. Не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як позивача, так і відповідача у справі». Під час розгляду справи № 317/1927/19 ОСОБА_2 не повідомляв суду про те, що у нього є дитини ІНФОРМАЦІЯ_6 . В позові зазначає, що матеріальний стан відповідача на цей час значно поліпшився. Про що вказує наступне: відповідач є військовослужбовцем, має постійний дохід. Не завчаючи на отримані поранення, позивач не звільнений з військової служби. 24 жовтня 2024 року відповідач був визнаний інвалідом строком до 01.11.2025 року. На цей час не є інвалідом. Згідно виписки з військово-медичного клінічного центру Східного регіону, де він перебував на лікуванні з 29.12.2025 року по 05.02.2026 року, відповідач був виписаний з поліпшенням. В рекомендаціях в історії хвороби зазначено про модифікацію способу життя відповідача ( дієта, обмеження вживання солі, продуктів тваринного походження, обмеження калорійності їжі, відмова від шкідливих звичок). Що стосується госпіталізації відвідача до кардіологічного відділення для проведення аортокоронарного шунтування 25.02. 2026 року то вказана операція призначена для поліпшення стану здоровця відповідача. Відповідача є УБД, має пільги та постійний дохід. Не зважаючи на поранення 27.01. 2024 року, відповідач до цього часу не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі частини від усіх видів заробітку згідно судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.10. 2024 року по справі № 333/8629/24. Відповідач надає допомогу сину з яким проживає, про що свідчить відзив відповідача ( його місце проживання: АДРЕСА_4 , така як і у матері ОСОБА_7 ). Про гарне матеріальне становище відповідача свідчить і той факт, що 09.07. 2024 року він придбав автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1493, має на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач ОСОБА_2 до цього часу у змозі утримувати вказаний автомобіль. Все зазначене свідчить про поліпшення матеріального становища відповідача та його можливість сплачувати мені аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, на тому ж рівні як і іншій дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно довідки Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі від 04.03. 2026 року № 17304 відповідач станом на час видачі цієї довідки відповідач сплачує аліменти в розмірі 643 грн, починаючи з 09.07.2015 року. Стягнуті з відповідача аліменти за рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року по справі № 317/2089/15-ц, у розмірі 643 грн є недостатніми, оскільки вказаний розмір аліментів суперечать положенням СК України про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, позивач має на утриманні не тільки доньку - ОСОБА_9 і сина ОСОБА_10 , а на утримання якого рік не отримує аліментів. Окрім того, син навчається дистанційно у Веселянській гімназії Новоолександрівської сільської ради. Позивач з дітьми евакуйовані з с. Веселянка Запорізького району Запорізької області, та змушена знаходиться з ними на цей час та доглядати за ними, втратила роботу. У зв`язку з цим отримує допомогу від родичів та на цей час не має можливості роботи.
19 березня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення. В яких зазначено, що відповідно до свідоцтва про хворобу №2026-0205-1555-2833-0 від 05.02.2026 р. внаслідок захворювання та поранення (травма відноситься до тяжких), пов`язаних із захистом Батьківщини, ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби. Відповідно до довідки Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» від 17.03.2026 р., солдат в\ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 знаходиться на стаціонарному лікування у відділенні кардіохірургії з 25.02.2026 р. по теперішній час. Також позивач безпідставно зазначає на наявність у відповідача права власності на нерухоме майно. Згідно довідки від 18.03.2026 р., у Державному реєстрі нерухомого майна відсутні відомості про наявність у ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) об`єктів нерухомості у власності. Позивач стверджує, що з серпня 2015 року, тобто, з дня винесення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача, відповідач сплачує на її користь аліменти в розмірі 643 грн. Ці твердження позивача не відповідають фактичним обставинам, оскільки відповідно до довідки державного виконавця Комунарського ВДВС в м. Запоріжжя відповідачу протягом 2024 - 2025 років нараховувались аліменти в розмірі 1598 грн., а з січня 2026 р. — в розмірі 1756 грн., що складає 1/2 частину прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідачем аліменти сплачувались регулярно, заборгованості по аліментам відповідач не має, станом на лютий 2026 р. у відповідача наявна переплата в сумі 8 693 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 05.02.2026 р. Також позивач зазначає, що у неї змінились життєві обставини, позивач не працює, у позивача різко погіршилося матеріальне становище, позивач матеріально не забезпечена та потребує допомоги. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатною особою. Доказів неспроможності працевлаштування позивачем не надано, рівно як і доказів перебування на обліку в центрі зайнятості по безробіттю, відмови в призначенні соціальної допомоги внаслідок безробіття. Також відсутня інформація про стан здоров`я позивача, який міг би перешкоджати працевлаштуванню. Але при цьому позивач надала до відповіді на відзив копії документів, що свідчать про наявність у неї ще однієї неповнолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько якого ОСОБА_11 з 16.01.2025 р. не сплачує аліменти на утримання сина, стягнуті на підставі рішення суду, вважає, що зазначені документи не є доказами зміни матеріального стану. 
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні представник відповідача заперечувала, щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити з підстав зазначених у відзиві. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №11 від 05 квітня 2012 року. 
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року по справі №317/2089/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 643,00 грн, щомісячно, починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Шокот Г.А. відкрито виконавче провадження № 49890107 на підставі виконавчого листа № 317/2089/15-ц виданого 26.08.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області.
ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання / не проживання особи № Р-1354 від 18 грудня 2025 року виданого заступником голови РА ЗМР по Космічному району.
Відповідно до відповіді з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи № 2304133 від 03 лютого 2026 року, ОСОБА_2 з 1 кварталу 2025 року по 1 квартал 2026 року отримав сукупний дохід у розмірі 461 115,98 гривень.
Рішенням Запорізького районного суду міста Запоріжжя від 22 серпня 2019 року у справі № 317/1927/19 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – відмовлено в повному обсязі.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 830577 від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності, строком до 01 листопада 2025 року, причина інвалідності: травма, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки № 78 від 16 січня 2026 року, солдат в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в тому що він дійсно знаходиться на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні клініки загальнотерапевтичної в/ч НОМЕР_3 з 29.12.2025 по теперішній час.
Встановлено довідкою ВЛК від 05.02.2026 року № 2026-0205-1526-5968-0, що ОСОБА_2 має поранення, пов`язан (-a/є/i) із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких.
3 листопада 2025 р. по теперішній час відповідач проходить стаціонарне лікування, що підтверджується виписками з медичних карток та медичними довідками.
Відповідно до довідки про відсутність нерухомості станом на 18.03.2026 за ІПН 3048712833 у Державному реєстрі нерухомого майна відсутні відомості про наявність об`єктів нерухомості у власності.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, матеріально утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України).
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
Враховуючи положення ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Тобто, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. ОСОБА_1 скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку (доходу) відповідача.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на дитину ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача.
Суд вважає, що сума стягуваних аліментів, призначених рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року, на даний час дійсно є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища.
Крім того, суд враховує, що інфляційні процеси, які відбулися в державі за останній час не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу, забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини.
Натомість, з урахуванням встановлених обставин, суд не погоджується з розміром частки, яку позивач просить стягувати з відповідача на утримання дитини та вважає доцільним її зменшити, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків отримав серйозне поранення, яке потягло тяжкі наслідки.
Отже, на теперішній час ОСОБА_2 не має стабільного доходу, при цьому, потребує лікування та реабілітації, що потребує значних витрат.
Суд вважає, що стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), призведе платника аліментів до скрутного матеріального становища.
Суд наголошує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (ст. 182 СК України).
Крім того, судом встановлено, що позивач не доведено той факт, вона позбавлена можливості працювати та отримувати дохід.
Слід зазначити, що норами чинного законодавства передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, отже обов`язок матеріального забезпечення дитини наявний у обох батьків, а не лише у того, хто проживає окремо від дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, враховуючи імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
На переконання суду, такий розмір аліментів цілком достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 150, 180-183, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року по справі № 317/2089/15-ц, провадження №2/317/1253/2015, шляхом зміни способу їх стягнення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовну заяву - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2 ) , на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 гривень 20 копійок /одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2026 року.
Суддя Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя           Е.Г. Стоматов