Справа № 368/1047/25
Провадження № 2/368/225/26 
Рішення
Іменем України
(Заочне)
"20" лютого 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий – суддя Закаблук О.В.
При секретарі судового засідання – Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд, - 

В С Т А Н О В И В :

16.07.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за прострочення виконання грошового зобов`язання, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести судове рішення, згідно якого:
1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН- НОМЕР_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 на її користь:
- суму основного боргу в розмірі - 4 520 доларів США (чотири тисячі п`ятьсот двадцять доларів США) та 2400 гривень 00 коп. (дві тисячі чотириста грн.00 коп.);
2. Для забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові вклади, що належать відповідачці і знаходяться за місцем її реєстрації; 
3. В судовому засіданні допитати представлених нею свідків;
4. В разі задоволення позову стягнути з відповідача сплачені нею кошти, як судовий збір відповідно до квитанції та кошти, витрачені нею на правничу допомогу: консультації та написання позовної заяви відповідно до договору.
Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:
- 02 травня 2021 року вона дала в борг (позичила) ОСОБА_2 , - відповідачу по даній справі, 2000 доларів (дві тисячі) США, що на той час відповідало -50000 гривень (п`ятдесят тисяч 00 коп.) терміном до 31.01.2025 року. І в травні місяці 2024 року, точної дати не пам`ятає, - відповідачка попросила у мене в борг ще 2400 гривень (дві тисячі чотириста гривень. 00 коп.), які обіцяла повернути до 31.01.2025 року. Однак до вказаної дати гроші їй так і не повернула, ні долари ні гривні.
На її усні до неї претензії та переписки у вайбері мобільного телефону коли вона їй писала, обіцяла що в найближчі дні поверне борг, але не повертала.
Коли вона стала їй говорити, що подам позов до суду про стягнення вище вказаної суми з неї боргу за рішенням суду, то відповідачка пообіцяла їй, що поверне їй борг з урахуванням 3% річних та інфляції, а тобто віддасть їй - 4 520 доларів США (чотири тисячі п`ятьсот двадцять доларів США) до 31.01.2025 року . Вона погодилася на її умови.
В підтвердження укладеної між ними угоди про позику грошей, та повернення позики грошей, відповідачка 18.12.2024 року написала та надала їй розписку, якою вона підтверджує факт отримання відповідачкою у нею коштів в борг та зобов`язується повернути позивачці отримані від неї кошти в сумі - 4520 доларів США (чотири тисячі п`ятьсот двадцять доларів США), так як брала у неї в борг під 3% річних та 2400 гривень 00 коп. (дві тисячі чотириста гривень 00 коп.), але до вказаної дати відповідачка борг їй не повернула, трубку телефону не стала брати, коли вона їй телефонувала.
Розписку про взяття коштів в борг у неї відповідачкою, відповідачка їй написала 18.12.2024 року, на її прохання, коли вона дізналася від колег, що відповідачка брала гроші не лише у неї, а і у інших колег по роботі та не повертає їм. Вона стала хвилюватися, та стала просити її написати їй розписку для впевненості в тому , що вона вчасно їй поверне борг. І коли до 31.01.2025 року вона їй борг не повернула то 10 червня 2025 року нею було направлено відповідачу претензію на вказану суму з вимогою повернути отримані в позику грошові кошти в строк не пізніше 20 червня 2025 року, що підтверджує квитанцію про направлення рекомендованого листа з претензією відповідачці.
Згідно поштового повідомлення претензія відповідачкою не була отримана особисто, і лист повернувся до м. Обухів, а на надіслану нею претензію на вайбер її мобільного телефону вона не відповіла, претензія залишена відповідачкою без реагування.
Строк виконання відповідачем грошових зобов`язань закінчився 31 січня 2025 року і незважаючи на його прострочення та перебігу часу, борг їй не повернутий, а тому вона вимушена звертатися до суду для його примусового стягнення з відповідачки.
При розмові з колегами по роботі, коли мені стало відомо, що відповідачка брала в борг кошти в різних сумах і у них і нікому не повернула, вони вирішили всі разом звернутися з колективною завою до відділку поліції, щоб відповідачку притягли до кримінальної відповідальності, так як вбачали в її діях шахрайські дії, оскільки вона ще починаючи з 2021 року брала в борг у колег гроші в різних сумах, і до цього часу нікому не повернула ні одної гривни.
Однак у відкритті кримінального провадження їмбуло відмовлено, так як працівники поліції не вбачають в її діях шахрайських дій та одночасно нам рекомендовано звернутися до суду, оскільки між ними та відповідачкою виникли цивільно- правові відносини.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Відповідно до законодавства з відповідача на її користь повинно бути стягнуто основну суму боргу та встановлених законом суму інфляційних збитків за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань та 3% річних, однак на день подачі позову вона має намір з відповідачки стягувати вище вказані суми, борг, який вона їй надавала в доларах, а тобто стягнути суму боргу (позики) - 4 520 доларів США (чотири тисячі п`ятьсот двадцять доларів США), та позичені 2 400.00 гривень (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.).
Зазначені нею обставини підтверджуються доданими до заяви розпискою про отримання позики, копією претензії, квитанцією про направлення рекомендованого листа відповідачу з притензією.
В разі потреби допитати з даного приводу представлених нею свідків.
Спір між нею та відповідачем з даного приводу, в позасудовому порядку вирішити не вдалось.
Іншого позову з цим самим предметом та з цих самих підстав до цього відповідача нею до суду раніше подано не було.
В зв`язку з подачею даного позову до суду мною понесено витрати відповідно до квитанції , як сплата судового збору та на юридичну допомогу 4500 гривень. Інших судових витрат нею не передбачається.
Письмові докази відповідно до п.9 ст. 83 ЦПК України , а саме лист про намір подачі позову до суду, відповідачу мною надсилалися поштою та на вайбер мобільного телефону.
Копії паспорта, ІПН відповідача не має, а тому суду надати не можу.
На підставі викладеного, у відповідності із ст. ст. 625, 1046, 1048 та ч. 1 ст. 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.4,27,50,184, 187 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).
16.07.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1047/25, провадження № 2/368/808/25.
18.07.2025 року судом винесено ухвалу, згідно якої позовну заяву – залишено без руху та надано позивачці термін на усунення недоліків, допущених при поданні позолвної заяви.
12.08.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла довідка, яка видана 01.08.2025 року Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що  ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відповідачка по даному цивільному провадженні, - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 – Б.
20.08.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , - наступного змісту:
- ІНФОРМАЦІЯ_2 вона, - ОСОБА_1 (далі-Позивач), - дала у борг ОСОБА_2 (далі-Відповідач) грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, тобто 83000 (вісімдесят гри тисячі) гривень 00 копійок терміном до 31.01.2025 року.
18.12.2024 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, предметом якого є позичені Позивачем кошти Відповідачу в сумі 4500 доларів США, що підтверджується власноручно написаною ОСОБА_2 письмовою розпискою від яку Відповідач передала Позивачу на зберігання.
В розписці Відповідач зазначила про те, що прийняла від Позивача в позику вказану суму грошових коштів та зобов`язалась повернути всю суму повністю до 31.01.2025 року в розмірі 4520 (чотири тисячі п`ятсот двадцять) доларів США з урахуванням 3% щомісяця та 2400 (дві чотириста) гривень.
Згідно з розписки ОСОБА_2 від 18.12.2024року зобов`язалась своєчасно повернути Позивачу всю суму боргу в розмірі 4520 (чотири тисячі п`ятсот двадцять), що по курсу банків України становить 187 489 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 96 кой. гривень станом на 12.08.2025року (1 долар США = 41,48грн.) та 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.
Однак, свого зобов`язання відповідач не виконав і гроші позивачу не повернув. Вона неоднократно звертався до Відповідача з усним проханням повернути кошти, але це виявилось безрезультатним. Відповідач став уникати зустрічі з нею, а на її письмову пропозицію про добровільну сплату боргу взагалі ніяк не відреагувала. Відповідач, борг за розпискою не повернула, тим самим порушив права позивача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором позики та станом на 12.08.2025 заборгованість за розпискою залишилася несплаченою, тому позивач звернувся із даним позовом до суду про стягнення 3013,66 грн. 3% річних, 9483,96 грн. інфляційних нарахувань з відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Правова оцінка обставин справи:
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс 19).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно ст. 612 ЦК У країни боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).
Згідно ч.ч. 1. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума. її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмірі порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс 19).
Тобто, відповідно до положень ст.ст. 1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц слідує, що підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника.
Крім того, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним. у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц. провадження № 61-28762св18. досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те. що боргове зобов`язання не виконане.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач та відповідач знаходилися у зобов`язальних відносинах, так як позивачем відповідачу було надано у борг грошові кошти, які відповідач зобов`язався повернути у визначений строк, чого до теперішнього часу не виконав. Таким чином, позивач має право вимагати повернення боргу за договором позики у судовому порядку.
Досудове врегулювання спору.
Відповідно до ст. 1 75 ЦПК України в позовній заяві обов`язково зазначаються відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Вона, ОСОБА_1 , письмово зверталася з заявою до ОСОБА_2 про повернення боргу.
Письмове підтвердження Заявника.
Вона, ОСОБА_1 відповідно до вимог п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджує про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися - разом із цією позовною заявою не подається заява про забезпечення позову.
На виконання вимог п.8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України оригінали письмових доказів, копії яких додано до даної позовної заяви знаходяться у Позивача та у Відповідача по справі, також Позивач зазначає щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до цієї заяви.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку розглядом справи (подається відповідно до вимог п. 8 п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України)- судові витрати складаються із судового збору – 2024 грн. 78коп. Розмір судових витрат - може орієнтовно ще додатково скласти 20 000 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 626, 629, 1046, 11047, 1048, 1049, 1050 ЦК України ст.ст. 4, 10, 1 1, 16, 175-177 ЦПК України, - позивачка просить суд:
1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 
2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 суму боргу за договором позики від 18.12.2024 року в сумі 189 889 (сто вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 96 копійок. 
3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 - інфляційні витрати і розмірі 9483 (девять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 96 копійок та 3 % річних в розмірі - 3013 (три тисячі тринадцять) гривень 66 копійок. 
4. Судові витрати стягнути з Відповідача.
03.10.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 – 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 31.10.2025 року.
В підготовче судове засідання, яке відбулося 31.10.2025 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Відповідач ОСОБА_2 не надіслала на адресу відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала на адресу суду письмових заяв про слухання справи у її відсутності, чи про відкладення слухання справи, відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 31.10.2025 року, суд визнав як неповажну.
31.10.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 20.11.2025 року в зв`язку з першою неявкою відповідача ОСОБА_2 .
В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 20.11.2025 року, позивачка ОСОБА_1 вважала за можливе провести підготовче судове засідання без участі відповідача та призначити справу до судового розгляду – по суті позовної заяви.
Інших заяв та клопотань – позивачка під час підготовчого судового засідання – не заявлала.
В підготовче судове засідання, яке відбулося 20.11.2025 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, повторно,  хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Відповідач ОСОБА_2 не надіслала на адресу відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала на адресу суду письмових заяв про слухання справи у її відсутності, чи про відкладення слухання справи, відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 20.11.2025 року, суд визнав як неповажну, та, відповідно, - таку, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.
20.11.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання  (без участі відповідача, за участі лише позивача), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 04.12.2025 року.
В судове засідання, яке відбулося 04.12.2025 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Відповідач ОСОБА_2 не надіслала на адресу відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала на адресу суду письмових заяв про слухання справи у її відсутності, чи про відкладення слухання справи, відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 04.12.2025 року, суд визнав як неповажну.
04.12.2025 року проведення судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 20.02.2026 року в зв`язку з першою неявкою відповідача ОСОБА_2 в основне судове засідання.
В судове засідання, яке відбулося 20.02.2026 року, позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги – підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача. 
В судове засідання, яке відбулося 20.02.2026 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2 - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, відповідач не надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині позовної заяви, відповідач не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у її відсутність, відповідно, неявку відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 20.02.2026 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджає слуханню справи по суті, та такою, яка дає суду підстави для винесення заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного судового рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК – «Заочний розгляд справи».
Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:
1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
- відповідач не подав відзив;
- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Як вбачається з позиції позивача ОСОБА_1 , яку вона висловила в письмовій заяві, - вона не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явилася 4 (чотири) рази поспіль.
Відповідач не надіслала на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомила про причини своєї неявки, не надіслала заяву про відкладення слухання справи, не подала відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала заяви про слухання справи у її відсутності, відповідно, - її поторну неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідачки, - з винесенням заочного рішення.
Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:
1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:
1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:
1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:
- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса відсутня.
Підсудність.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 01.08.2025 року Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що  ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відповідачка по даному цивільному провадженні, - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 – Б.
Що стосується тієї обставини, що с. Стрітівка Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:
Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Стрітівка, - відноситься до Обухівського району Київської області.
Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Стрітівка – до адміністративно – територіальної реформи, - входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.
Відповідно, враховуючи предмет спору (розірвання шлюбу), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача – фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальне правило підсудності, - підсудність за місцем проживання (реєстрації) фізичної особи - відповідача.
Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.
- Позивачем по справі є фізична особа – ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка місто Обухів Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 14 лютого 2005 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 );
- Відповідачем по даній справі є фізична особа – ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 19.01.2004 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Обставини виникнення спору між сторонами (боргових зобов`язань), та застосування до них норм права при вирішенні спору:
- 02 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 , - дала у борг відповідачці, - ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, тобто 83000 (вісімдесят три тисячі) грн. 00 коп., - терміном до 31.01.2025 року.
18.12.2024 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, предметом якого є позичені Позивачем кошти Відповідачу в сумі 4500 доларів США, що підтверджується власноручно написаною ОСОБА_2 письмовою розпискою, яку Відповідач передала Позивачу на зберігання.
В розписці Відповідач зазначила про те, що прийняла від Позивача в позику вказану суму грошових коштів та зобов`язалась повернути всю суму повністю до 31.01.2025 року в розмірі 4520 (чотири тисячі п`ятсот двадцять) доларів США з урахуванням 3% щомісяця та 2400 (дві чотириста) гривень.
Згідно з розписки відповідачка ОСОБА_2 від 18.12.2024року, - зобов`язалась своєчасно повернути Позивачу всю суму боргу в розмірі 4520 (чотири тисячі п`ятсот двадцять), що по курсу банків України становить 187489 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 96 коп. станом на 12.08.2025року (1 долар США = 41,48грн.) та 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.
Однак, свого зобов`язання відповідач не виконав і коштипозивачу не повернув. 
Позивач зверталася до Відповідача з усним проханням повернути кошти, але це виявилось безрезультатним, - Відповідач станом на даний час, - борг за розпискою не повернула, тим самим порушила права позивача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором позики та станом на 12.08.2025 заборгованість за розпискою залишилася несплаченою, - позивач звернулася із даним позовом до суду про стягнення 3013,66 грн. 3% річних, 9483,96 грн. інфляційних нарахувань з відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань на підставі наступних норм матеріального права.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, - визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс 19).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума. її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язанням.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмірі порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 
1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 
2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс 19).
Тобто, відповідно до положень ст.ст. 1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц слідує, що підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника.
Крім того, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним. у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц. провадження № 61-28762св18. досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те. що боргове зобов`язання не виконане.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне:
- позивач та відповідач знаходилися у зобов`язальних відносинах, так як позивачем відповідачу було надано у борг грошові кошти, які відповідач зобов`язався повернути у визначений строк, чого до теперішнього часу не виконав. Таким чином, позивач має право вимагати повернення боргу за договором позики у судовому порядку, а позолв – має бути задоволено.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 626, 629, 1046, 11047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст.ст. 263 – 265, ст. 268, ст. 280 – 283 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за прострочення виконання грошового зобов`язання, - задоволльнити.
Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 19.01.2004 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , -
- на користь фізичної особи, -  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки місто Обухів Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 14 лютого 2005 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), -
- кошти в сумі 189889 (сто вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 96 коп., - боргу за договором позики від 18.12.2024 року.
Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 19.01.2004 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , -
- на користь фізичної особи, -  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки місто Обухів Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 14 лютого 2005 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), -
- кошти в сумі 9483 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 96 коп. – інфляційних втрат, та кошти в сумі 3013 (три тисячі тринадцять) грн. 66 коп., - 3% річних.
Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 19.01.2004 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , -
- на користь фізичної особи, -  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки місто Обухів Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 14 лютого 2005 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), -
- кошти в сумі2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 78 коп., - судових витрат, - сума сплаченого судового збору при подачі позовної заяви.
Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.
Згідно ст. 284 ЦПК України:
- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.
Повний текст судового рішення виготовлено 22.04.2026 року.

Суддя: Закаблук О.В.