КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 758/15689/24
номер провадження: 22-ц/824/2903/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року у складі судді Захарчук С.С., у справі за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області про розкриття публічним акціонерним товариством «Акордбанк» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області) звернулося до суду із заявою про розкриття публічним акціонерним товариством «Акордбанк» (далі - ПАТ «Акордбанк») інформації, яка містить банківську таємницю, щодо платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ППФО ОСОБА_1).
Заява мотивована тим, що на обліку в управлінні перебуває ППФО ОСОБА_1 з 29 листопада 2019 року. До управління надійшла інформація про те, що ППФО ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, що відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.
Заявник вказував, що з метою проведення відповідних заходів, на підставі ст.ст. 20, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України ППФО ОСОБА_1 було направлено лист від 29 грудня 2021 року №3202/Ж12/25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків в банківських установах та надання всіх документів, пов`язаних з господарською діяльністю за період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року.
Також ГУ ДПС у Чернігівській області на підставі ст.20, ст.73 ПК України, ст.62 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-111 «Про банки і банківську діяльність» направлено лист до установи банку, де у ППФО ОСОБА_1 відкритті рахунки, з проханням надати інформацію по вказаному в листі розрахунковому рахунку (акціонерне товариство «ПУМБ» (далі - АТ «ПУМБ»), Київ (МФО 334851) а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 .
До ГУ ДПС у Чернігівській області від АТ «ПУМБ» надійшла відмова в наданні запитуваної інформації з посиланням на ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України призначена документальна позапланова перевірка ППФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року.
Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив розкрити інформацію, що становить банківську таємницю відносно ППФО ОСОБА_1 , а саме, про обсяг та рух коштів по розрахункових рахунках № НОМЕР_4 в ПАТ «Акордбанк» з зазначенням контрагентів, з зазначенням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року у задоволенні заяви ГУ ДПС у Чернігівській області відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ГУ ДПС у Чернігівській області не доведено підстав, викладених в заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.Зокрема, заявник не надав доказів призначення та проведення документальної позапланової перевірки (наказу, направлення на перевірку), не підтвердив повідомлення платника податків про перевірку та не обґрунтував необхідність отримання інформації, що становить банківську таємницю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ГУ ДПС у Чернігівській області задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України призначена документальна позапланова перевірка ППФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 29 листопада 2019 року по 29 грудня 2021 року. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ППФО ОСОБА_1 вищевказані рахунки не були закриті.
Вказує, що лише суд у своєму рішенні може зобов`язати банк надати інформацію, яка відноситься до банківської таємниці, а також розкрити осіб контрагентів. Тому, ГУ ДПС у Чернігівській області змушене звертатися до суду в порядку п.73.4 ст.73 ПК України, яка дозволяє отримати інформацію про наявність та рух коштів на рахунках ППФО ОСОБА_1 в обсягах більших ніж передбачено п.73.3 цієї ж статті ПК України.
Також зазначає, що розкриття ПАТ «Акордбанк» інформації, яка містить банківську таємницю із зазначенням контрагентів, а також дати та суми проведених операцій і призначення кожного платежу по вищезазначених розрахункових рахунках необхідна з метою використання при проведенні перевірки ППФО ОСОБА_1, оскільки з огляду на все вищезазначене, у даному випадку, єдиним можливим способом проведення перевірки є дослідження руху коштів на рахунках ППФО ОСОБА_1 .
Вважає, що у ГУ ДПС у Чернігівській області наявні обґрунтовані підстави для звернення до суду із заявою про розкриття інформації, що містить банківську таємницю з метою здійснення податкового контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом апеляційної інстанції завчасно, в установленому законом порядку.
Так, ГУ ДПС у Чернігівській області й ПАТ «Акордбанк» 31 грудня 2025 року отримали судові повістки про виклик до суду (призначеного на 24 лютого 2026 року) шляхом доставлення повісток до їх «Електронних кабінетів», що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.c.79, 81).
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
ППФО ОСОБА_1 повідомлялась апеляційним судом шляхом направлення судової повістки на наявну в матеріалах справи адресу її проживання: АДРЕСА_1 . Однак судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній» (а.с.80, 83-84).
Згідно з положеннями пунктів 2, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.
Крім того, 24 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ГУ ДПС у Чернігівській області - Коваленко А.В. про розгляд справи без участі представника заявника.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 29 листопада 2019 року на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області перебуває ППФО ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
ППФО ОСОБА_1 має розрахункові рахунки в ПАТ «Акордбанк», а саме: № НОМЕР_4 і цей банк знаходиться за адресою: вул. Стеценко, 6, місто Київ, 04136, МФО 380634.
Установлено, що до ГУ ДПС у Чернігівській області надійшли відомості із Єдиного державного реєстру щодо припинення підприємницької діяльності ППФО ОСОБА_1, що відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.
З метою проведення відповідних заходів, на підставі ст. ст. 20, пп. 78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України ППФО ОСОБА_1 було направлено лист від 29 грудня 2021 року № 3202/Ж/21-25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків в банківських установах та надання всіх документів, пов`язаних з господарською діяльністю за період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року.
Також ГУ ДПС у Чернігівській області на підставі ст. 20, ст. 73 Податкового кодексу України, ст. 62 Закону України від 07 грудня 2000 № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» направлено лист до установи банку, де у ППФО ОСОБА_1 відкриті рахунки, з проханням надати інформацію по вказаному в листі розрахунковому рахунку (ПАТ «Акордбанк», Київ (МФО 380634) а саме: № НОМЕР_4 ).
25 серпня 2022 року до ГУ ДПС у Чернігівській області від ПАТ «Акордбанк» надійшла відмова в наданні запитуваної інформації з посиланням на ст. 62 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність».
Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч.1 ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Відповідно до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.
Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.
Згідно з ч.3 ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.
Статтею 62 вказаного Закону передбачаються випадки розкриття банком інформації щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками. Зокрема, така інформація розкривається банком центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику або за рішенням суду.
З аналізу зазначеної норми закону вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.
Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.
При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.
Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №761/43384/16-ц.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
У ст.75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За змістом ст.348 ЦПК України у заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або зазначенням прав та інтересів, які порушено.
Згідно з ч.2 ст.350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №646/3518/19 (провадження №61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі №761/21850/19 (провадження №61-8131св21) та від 08 грудня 2021 року у справі №686/4972/21 (провадження №61-10767св21), від 23 березня 2023 року у справі №752/18896/21 (провадження №61-1578св23).
Відповідно до ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. 
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 ПК України.
Абзацами 1,2 п. 82.2 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом першої інстанції встановлено, що у порушення зазначених норм ЦПК України та ПК України у заяві ГУ ДПС у Чернігівській області не вказано вид позапланової перевірки та до заяви заявником не надано: 
- наказу управління про документальну позапланову перевірку ППФО ОСОБА_1;
- направлення на проведення документальної позапланової перевірки ППФО ОСОБА_1;
- документальне підтвердження вручення таких документів ППФО ОСОБА_1 та ознайомлення нею з цими документами. 
Таким чином, доказів того, що ГУ ДПС у Чернігівській області дотрималося передбаченого ПК України порядку призначення та проведення документальної позапланової перевірки ППФО ОСОБА_1, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, не надано. 
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази вручення ППФО ОСОБА_1 письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. 
Наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення 11 січня 2022 року поштового відправлення підтверджує лише отримання адресатом листа від 29 грудня 2021 року № 3202/Ж/21-25-01-07-09-12 щодо закриття рахунків і надання документів за період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року, але не підтверджує вручення саме повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (а.с.11).
При цьому апеляційний суд враховує, що підставою для задоволення заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, мають бути обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами (зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо).
Враховуючи вказані норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, колегія суддів вважає, що заявник не надав суду доказів вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185 св 22).
Крім того колегія суддів враховує, що обсяг надання такої інформації є обмеженим законом, а заявник має обґрунтувати об`єктивну потребу в розкритті саме запитуваної інформації. Проте враховуючи мету отримання відповідної інформації, а саме, перевірка господарської діяльності, обґрунтування заяви та установлені судами обставини, податковий орган не конкретизував обсяг запитуваної інформації та не підтвердив об`єктивної потреби в розкритті всього обсягу інформації про обіг коштів за банківськими рахунками ППФО ОСОБА_1, із зазначенням контрагентів, з якими проводились господарські операції (назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, дати та призначення платежів).
З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ГУ ДПС у Чернігівській області про розкриття банківської таємниці.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права. 
Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий

Судді: