Провадження №	3/447/94/26 	
Справа №	447/3797/25 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П., 
розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
захисник ОСОБА_1 – адвокат Ратич Т.М.,
в с т а н о в и в:
14.11.2025 близько 15:18 год. у м. Новий Розділ по вул. Шевченка, 1, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував електроскутером марки «VOLT», без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей та шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю у встановленому законом порядку водій на місці зупинки електроскутера та у найближчому закладі охорони здоров?я відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ратич Т.М. просив закрити провадження у справі щодо притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування позиції покликався на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази керування або експлуатації ОСОБА_1 транспортним засобом у визначену у протоколі дату і час. Крім цього, захисник ОСОБА_1 посилається на те, що скутер ОСОБА_1 не є механічним транспортним засобом, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, приходжу таких висновків.
Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 3 вищевказаної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Наявність кількох таких ознак зафіксована у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512975 від 14.11.2025, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей та шкіри обличчя. 
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512975 від 14.11.2025, складено саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції №1395, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується проведеним оглядом відеозаписів, долучених на диску до матеріалів справи. 
У судовому засіданні встановлено, що на диску, долученому до матеріалів справи, містяться відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції та відеозаписи з відеореєстратору патрульного автомобіля. 
Відповідно до відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, о 15:18 год. 14.11.2025 працівники поліції на патрульному автомобілі зупинилися коло скутера, на якому перебував водій в мотошоломі.
Згідно з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський, підійшовши до електроскутера на якому перебував водій, запитав прізвище та ім?я чоловіка, на що той вказав, що він є ОСОБА_1 . У водія скутера трусилися руки, на що працівник поліції запитав чому той нервує. На запитання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 вказав, що вживав горілку ввечері напередодні. Тоді працівник поліції запропонував пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 не дав відповіді та попросив здійснити дзвінок мобільним телефоном. Працівник поліції не заперечував. Після здійснення ОСОБА_1 телефонних дзвінків, поліцейський знову запропонував водію скутера пройти огляд, перепитував про таке кілька разів. ОСОБА_1 словесно вказував, що не відмовляється від проходження огляду, проте, продовжував здійснювати дзвінки та радитися щодо його наступних дій, вчиняв дії, які свідчать про відмову його від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння. Проте, згодом, працівником поліції було повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, то відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 роз?яснено його права та обов?язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На запитання чи йому все зрозуміло відповів, що розуміє та погоджується. Після цього ОСОБА_1 повідомив, що перед тим як сів за кермо скутера, випив «три стаканчики». Працівником поліції було відсторонено водія від керування транспортним засобом. На запитання працівника поліції чи визнає вину ОСОБА_1 у вчиненому, останній відповів, що визнає.
Протягом тривалості відеозапису водій ОСОБА_1 не заперечував щодо керування транспортним засобом.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не надав письмових пояснень у спеціально відведеній графі протоколу або на окремому аркуші, протокол підписувати відмовився, копію протоколу отримати також відмовився, тимчасовий дозвіл на керування не видавався.
Зібрані докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому діянні поза розумним сумнівом. Відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений у судовому засіданні, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню. 
Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування скутером ОСОБА_1 спростовані долученим до справи відеозаписом, оскільки такий не заперечував факту свого керування скутером, ні усно, ні письмово, відтак, суддя розцінює такі як спосіб захисту, обраний правопорушником та його захисником.
Працівниками поліції виконано вимоги чинного законодавства, разом із цим, водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №512975 від 14.11.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.11.2025, згідно з яким такий огляд не проводився, оскільки водій відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.11.2025; проведеним оглядом відеозаписів, долучених до матеріалів справи, та іншими, долученими до справи матеріалами. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затведженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395 та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 поліцейськими дотримано.
Доводи захисника про те, що скутер, яким ОСОБА_1 керував не відноситься до механічних транспортних засобів, відтак, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб – це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Транспортний засіб – це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч. 6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. Виходячи із цих положень, транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290 КК України, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.
Відповідно до п. 2.13 ПДР України, всі транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1».
Не є транспортними засобами мопеди, велосипеди з двигуном із робочим об`ємом до 50 куб. см, рухомий склад метрополітену, фунікулера та інших видів залізниць (пасажирські й вантажні потяги, локомотиви, дрезини тощо).
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
Однак, при цьому, норма статті 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Суб`єктами правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, зокрема, є водії транспортних засобів, відтак вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв усіх транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Таким чином, у випадку, коли скутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, у такому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.
Оскільки ОСОБА_1 був виявлений на скутері по вул. Шевченка, 1 у м. Новий Розділ, Стрийського району Львівської області, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому доводи захисника ОСОБА_1 суддя розцінює як спосіб захисту, обраний захисником та його довірителем.
Наведені дані надають можливість встановити, що вказаний скутер є транспортним засобом у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відтак обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за статтею 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.
У зв`язку з тим, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи особу правопорушника та матеріали адміністративної справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, а саме те, що дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, беручи до уваги тяжкість ймовірних наслідків, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.