ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року	справа № 380/5947/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 07.03.2025 №133850018698 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.02.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.1991 до 19.11.2009.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV (за Списком № 2). Зазначив, що відповідач-2 прийняв рішення № 133850018698 від 07.03.2025 про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової О.Й. від 31.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 100/0/15-26 від 22.01.2026, п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (із змінами), на підставі розпорядження керівника апарату суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справ» від 26.01.2026 № 7/р, проведено повторний автоматизований розподіл справи № 380/5947/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 справу № 380/5947/25 передано для розгляду судді Качур Р.П.
Ухвалою від 02.02.2026 прийнято справу до провадження.
На адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив, в якому зазначив, що проаналізувавши документи позивача встановив, що страховий стаж позивача обрахований у кількості 30 років 01 місяць 03 днів. Вказав, що записи в трудовій книжці підтверджують тільки загальний стаж роботи позивача, та вони не містять належні та достатні відомості щодо періодів і характеру виконуваної позивачем роботи та не визначають його право на пенсію на пільгових умовах. 
За результатам розгляду документів позивача до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 зараховано періоди його роботи у кількості 00 років 00 місяців 00 днів . До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.11.2011 № 16-11 з 01.04.1991 по 19.11.2009 рік, оскільки згідно даних наявних в ЄДПРОУ ВАТ «Дрогобицький долотний завод» (00217596) припинило свою діяльність. Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє.
Таким чином, відповідач встановив, що вік позивача становить 55 роки 04 місяця 10 днів, страховий стаж - 30 років 01 місяць 03 дні, пільговий стаж — 00 років 00 місяців 00 днів, що є недостатнім при необхідній кількості 12 років 6 місяців та стало причиною для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у рішенні від 07.03.2025 № 133850018698.
Вважає, що відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо. Просив відмовити у задоволенні позову.
Відповідач-1 подав на адресу суду відзив. Вказав, що право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 виникає в чоловіків у віці 55 років за наявності не менше 30 років страхового стажу та не менше 12 років 6 місяців зайнятим повний робочий день на підземних роботах за Списком № 2. Відповідно до поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у позивача відсутнє. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Просив відмовити у задоволенні позову.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. 
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 01.04.1988 прийнятий на Дрогобицький долотний завод по скеруванню Міністерства після закінчення Дрогобицького механічного технікуму в ремонтно-механічну ділянку слюсарем з ремонту обладнання 3 розряди з роботою в бригаді.
З 27.05.1988 звільнений з заводу.
З 08.08.1990 зарахований на роботу на Дрогобицькому долотному заводі в механо-складальний цех № 4 учнем оператора на верстатах з ЧПУ.
З 06.11.1990 переведений в інструментальний цех № 11 учнем шліфувальника.
З 01.11.1990 присвоєно другий розряд оператора станків з ЧПУ.
З 01.03.1991 присвоєно другий розряд шліфувальником.
З 01.04.1991 переведений в тому ж цеху шліфувальником по третьому розряду сухим способом.
З 10.12.2003 присвоєно четвертий розряд шліфувальника абразивними кругами сухим способом.
З 18.10.2006 присвоєно п`ятий розряд шліфувальника інструментального цеху № 11.
Звільнений 19.11.2009 з заводу за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.
З 2711.2019 прийнято у Товариство з додатковою відповідальністю "Бориславський завод "РЕМА", оператором верстатів з програмним керуванням 03 цеху по третьому розряду.
З 01.03.2021 присвоєно четвертий розряд оператора верстатів з програмним керуванням.
З 01.12.2023 присвоєно п`ятий розряд оператора верстатів з програмним керуваням.
Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності (а.с. 49-51).
Згідно з довідкою № 16-11 від 16.11.2011 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ "Дрогобицький долотний завод", і за період з 01.04.1991 по 19.11.2009 працював у виробництві з шкідливими та важкими умовами праці в інструментальному цеху № 1як робітник, зайнятий обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виростів та інструментів абразивними кругами сухим способом, за професією що передбачена Списком № 2 розділ ХІV.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. За результатом розгляду прийнято рішення № 133850018698 від 07.03.2025 про відмову у призначенні пенсії. 
В обґрунтування такої відмови відповідач-2 вказав, що до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано період пільгової роботи згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.11.2011 № 16-11 з 01.04.1991 по 19.11.2009 рік, оскільки згідно даних наявних в ЄДПРОУ ВАТ «Дрогобицький долотний завод» (00217596) припинило свою діяльність. Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє. Довідка потребує перевірки.
Позивач вважає рішення відповідача-2 протиправним, свої права порушеними, тому звернувся до суду із цим позовом.
Суд при вирішенні спору по суті керується таким.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).
Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 12.08.1993 Постановою № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку № 637).
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як встановив суд, трудова книжка ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 місить такі записи про періоди роботи позивача:
з 01.04.1988 прийнятий на Дрогобицький долотний завод по скеруванню Міністерства після закінчення Дрогобицького механічного технікуму в ремонтно-механічну ділянку слюсарем з ремонту обладнання 3 розряди з роботою в бригаді.
З 27.05.1988 звільнений з заводу.
З 08.08.1990 зарахований на роботу на Дрогобицькому долотному заводі в механо-складальний цех № 4 учнем оператора на верстатах з ЧПУ.
З 06.11.1990 переведений в інструментальний цех № 11 учнем шліфувальника.
З 01.11.1990 присвоєно другий розряд оператора станків з ЧПУ.
З 01.03.1991 присвоєно другий розряд шліфувальником.
З 01.04.1991 переведений в тому ж цеху шліфувальником по третьому розряду сухим способом.
З 10.12.2003 присвоєно четвертий розряд шліфувальника абразивними кругами сухим способом.
З 18.10.2006 присвоєно п`ятий розряд шліфувальника інструментального цеху № 11.
Звільнений 19.11.2009 з заводу за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.
З 2711.2019 прийнято у Товариство з додатковою відповідальністю "Бориславський завод "РЕМА", оператором верстатів з програмним керуванням 03 цеху по третьому розряду.
З 01.03.2021 присвоєно четвертий розряд оператора верстатів з програмним керуванням.
З 01.12.2023 присвоєно п`ятий розряд оператора верстатів з програмним керуванням.
Крім цього, відповідно до довідки № 16-11 від 16.11.2011 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ "Дрогобицький долотний завод", і за період з 01.04.1991 по 19.11.2009 працював у виробництві з шкідливими та важкими умовами праці в інструментальному цеху № 1як робітник, зайнятий обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виростів та інструментів абразивними кругами сухим способом, за професією що передбачена Списком № 2 розділ ХІV.
Таким чином, трудовою книжкою позивача та зазначеною довідкою підтверджено, що у спірний період, з 01.04.1991 по 19.11.2009 позивач працював на ВАТ "Дрогобицький долотний завод" на робочих місцях, які атестовані за Списком № 2.
В оскаржуваному рішенні відповідач-2 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 через відсутність необхідного пільгового стажу та не зараховано вищезазначені періоди роботи до пільгового стажу роботи через відсутність рішення Комісії щодо підтвердження пільгового стажу роботи (підприємство припинило свою діяльність).
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається:
- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV);
- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV).
Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у особи має бути не менше 30 років страхового стажу (для чоловіків), не менше 12 років 6 місяців стажу (для чоловіків) на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, та особа має досягти віку 55 років.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі – Порядок № 442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 376/1528/17.
Як зазначено вище, пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників передбачено виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Суд зазначає, що відповідач-2 не заперечує факт роботи позивача на підприємстві, проте вважає, що цього недостатньо для врахування стажу такої роботи до пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах.
Виконання позивачем робіт на посадах, які передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у спірний період, підтверджено наявними в матеріалах доказами, отже підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів трудового стажу позивача до пільгового, у відповідача-2 відсутні.
Станом на час звернення за призначенням пенсії позивач досяг віку 55 років, і як установив суд мав достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача прийняття рішення про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 07.03.2025 №133850018698 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умова, та зобов`язання відповідача-2 призначити з 27.02.2025 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.1991 до 19.11.2009.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Тому, з огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги немайнового характеру, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.03.2025 № 133850018698 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 27.02.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.1991 до 19.11.2009
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код ЄДРПОУ 13814885).
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( 69057 м. Запоріжжя проспект Соборний 158-Б; код ЄДРПОУ 20490012).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур