ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3467/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М. 
при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Салтівської окружної прокуратури міста Харкова (61038, м. Харків, вул. Глобинська, 23) в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7) 	
до 	1. Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (61145, м. Харків, вул. Валентинівська, 27-Г), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, б. 25-Б) 	
про 	визнання недійсними додаткових угод та стягнення 825881,44 грн. 	
за участю представників:
прокурора -Комісар О.О., службове посвідчення №072864 від 01.03.2023,
позивача - Громов О.В., самопредставництво,
відповідача 1 - Попова В.І., самопредставництво,
відповідача 2 - Серебряник О.О., ордер серії АА №1630327 від 02.10.2025, 

ВСТАНОВИВ:

Салтівська окружна прокуратура міста Харкова в інтересах держави в особі: Харківської міської ради звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1.Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради; 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг", в якому просить суд:
- визнати недійсною додаткову угоду №7 від 15.07.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- визнати недійсною додаткову угоду №8 від 12.08.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- визнати недійсною додаткову угоду №9 від 12.09.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- визнати недійсною додаткову угоду 10 від 15.10.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- визнати недійсною додаткову угоду №11 від 14.11.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- визнати недійсною додаткову угоду №12 від 13.12.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг";
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» до Харківського міського територіального бюджету кошти у сумі 825881,44 грн як безпідставно сплачені.
Понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24444,98 грн. прокурор просить суд покласти на відповідачів.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2025 у справі № 922/3467/25 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 21.10.2025 о 10:40. 
03.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 22935) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
08.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 23347) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
15.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №24013), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі № 922/3467/25 відкладено підготовче засідання на 18.11.25 на 11:00
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.11.2025 у справі № 922/3467/25 клопотання прокурора про відкладення розгляду справи задоволено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.12.2025 та відкладено підготовче засідання на 09.12.2025 на 10:40.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.12.2025 у справі № 922/3467/25 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026 на 10:20.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2026 у справі № 922/3467/25 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2026 на 10:20.
Прокурор у судове засідання 10.02.2026 з`явився, поданий позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Позивач у судове засідання 10.02.2026 з`явився, висловив усно правову позицію, в якій позовні вимоги прокурора підтримав повністю, проте під час розгляду справи письмових пояснень щодо своєї правової позиції по даній справі не надав.
Відповідач 1 у судове засідання 10.02.2026 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідач 2 у судове засідання 10.02.2026 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, судом встановлено наступне.
Щодо обґрунтованості підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Інтереси держави у сфері публічних закупівель полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних процедур, забезпеченні доступу до участі у публічних закупівлях та конкурентному обранні переможців торгів.
Зазначене кореспондується з положеннями п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 7 БК України, за якими бюджетна система України ґрунтується на принципах ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. Частиною 3 статті 4, частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
На переконання прокурора, порушення зазначених інтересів держави полягає у незаконному укладенні додаткових угод до договору від 22.12.2023, що, у свою чергу, призвело до неправомірної зміни істотних умов договору та підвищення ціни за закупівлю електричної енергії, безпідставного витрачання бюджетних коштів.
У позові прокурором зазначено про те, що такі дії створюють загрозу фінансово-економічній безпеці держави, порушують порядок проведення публічних закупівель, порушують принципи максимальної економії, ефективності та добросовісної конкуренції, надають підстави для корупційних проявів.
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а оспорювані додаткові угоди до Договору, на підставі яких публічні (державні) кошти надмірно витрачені, такому суспільному інтересу не відповідає. Прокурором у позові зазначено про те, що у даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час укладення і виконання оспорюваних додаткових угод до договору про закупівлю порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до нераціонального та неефективного використання публічних коштів (коштів Державного бюджету).
Звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів. Таким чином, прокурором у позові зазначено, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Захист інтересів держави у бюджетній сфері є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.
Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у захисті майнових інтересів держави, з метою поновлення порушеного права щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування навчальних закладів, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ.
Верховним Судом у постанові від 10.06.2021 у справі № 910/114/19 висловлено позицію про те, що визначене положеннями Закону України “Про публічні закупівлі” спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави хоч і має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, проте одночасно слугує захисту інтересів держави, а тому така процедура спрямована, перш за все, на задоволення потреб держави у певних групах товарів, робіт і послуг в особі конкретних замовників, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів.
Відтак, прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом України “Про публічні закупівлі” вимог.
Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від по справі № 912/989/18.
Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу виконавчої влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка, згідно статті 6 Конституції України, здійснює свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Проведення процедури публічних закупівель та укладення додаткових угод, які суперечать вимогам законодавства, порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 вказала, зокрема, що у відносинах щодо розрахунків з постачальником за договором заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах
Прокурор пред`явив даний позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради з наступних підстав.
В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке хоч і не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до його відання.
Верховний Суд неодноразово у своїх правових висновках стверджував, що органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
Так, Верховний Суду у постанові від 16.05.2021 по справі №910/11847/19 дійшов висновку, що правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями Бюджетного кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ.
Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (абз. 3 п. 7 Порядку).
Таким чином, на переконання прокурора, оскільки витрати на оплату електричної енергії за Договором №06/24-В від 22.12.2023, укладений між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 02146334) з Товариством з обмеженою відповідальністю “Укргазтрейдинг” (код ЄДРПОУ 44544025), здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету, було безпідставно витрачено бюджетні кошти Харківської міської територіальної громади.
Відтак, враховуючи, що виконання договору здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, порушення, допущені при його укладенні, призводять до порушення майнових прав Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, за рахунок якої останній і формується.
Відповідно до підпункту 2 пункту “а” частини першої статті 27 цього ж Закону до відання виконавчих органів міських, селищних та сільських рад належать повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.
Відповідно до п. 1 Положення Про Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 09.12.2020 № 7/20 “Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання” в редакції рішення 18 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 18.08.2023 № 418/23, Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (далі - Управління) є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється Харківською міською радою та входить до складу Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради.
Управління у своїй діяльності підзвітне та підконтрольне Харківській міській раді, підпорядковане виконавчому комітету Харківської міської ради, міському голові, голові адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, директору Департаменту освіти Харківської міської ради.
Таким чином, саме на Харківську міську раду покладаються функції контролю за ефективністю використання фінансових ресурсів місцевого бюджету, в тому числі при проведення публічних закупівель, а тому остання в даному випадку становитиме собою орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави (місцевого самоврядування) в розумінні Закону України “Про прокуратуру”.
Отже, саме Харківська міська рада наділена повноваженнями щодо вжиття відповідних заходів у спірних правовідносинах та є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.
Проте Харківською міською радою заходи щодо визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та стягнення безпідставно сплачених коштів не вживалися, незважаючи на лист Салтівської окружної прокуратури міста Харкова №53-103-3579вих-25 від 08.08.2025, яким повідомлено про виявлені порушення законодавства.
Крім того, Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова дотримано вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” та попередньо, до пред`явлення позову, повідомлено Харківську міську раду про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави у даній справі шляхом звернення до Господарського суду Харківської області з вказаною позовною заявою.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21.03.2019 справа № 912/898/18, проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Прокурором у позові зазначено про те, що враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженим органом допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для внесення позову прокурором в інтересах держави.
Отже, за висновками суду, у даному разі належно обґрунтовано те, що підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави внаслідок укладення правочинів, завдання шкоди у вигляді безпідставного витрачання коштів державного бюджету. В свою чергу, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - законності витрат коштів на потреби забезпечення бюджетної установи, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету України.
Прокурор звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова вивчається питання цільового і раціонального використання бюджетних коштів, зокрема, під час здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад, в тому числі в період дії воєнного стану, у зв`язку з чим, окружною прокуратурою здійснено опрацювання відомостей, розміщених у відкритому доступі на веб-порталі Уповноваженого органу з питань публічних закупівель “Prozorro” - https://prozorro.gov.ua щодо проведених процедур публічних закупівель товарів, робіт та послуг розпорядниками бюджетних коштів та керуючись вимогами ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру.
Так, прокурором у позові зазначено про те, що було встановлено, що за результатами відкритих торгів на закупівлю електроенергії з ідентифікатором UA-2023-11-27-008468-a-b6 між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 02146334) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Укргазтрейдинг” (код ЄДРПОУ 44544025) 22.12.2023 укладено Договір про закупівлю (постачання) електричної енергії №06/24-В на загальну суму 5 716886,08 грн, у т.ч. ПДВ - 952814,35 грн, з обсягом постачання 994 587 кВт*год, строк постачання - з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Відповідно до умов вищевказаного Договору, Постачальник постачає електричну енергію (далі - Товар/електрична енергія) (код за ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії згідно з умовами цього Договору. (п. 2.1 Договору).
Згідно з п. 5.1 Договору, ціна договору становить 5716886,08 грн. (п`ять мільйонів сімсот шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн 08 коп), у т.ч. ПДВ: 952 814,35 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотирнадцять грн 35 коп) та зазначається відповідно до Комерційної пропозиції Постачальника (Договірна ціна) (Додаток 2), що є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 5.1.1. Договору, джерелом фінансування договору є місцевий бюджет - бюджет Харківської міської територіальної громади.
Відповідно до додатку 2 до договору вартість 1 кВт*год становить 4,79 грн без ПДВ.
У подальшому, низкою додаткових угод неодноразово підвищено вартість (ціну) за одиницю товару та зменшено обсяги закупівлі.
Так, за умовами додаткової угоди №5 від 14.06.2024 ціна на електричну енергію з 01.05.2024 була закріплена на рівні 4,69759 грн/кВт*год (без ПДВ) за одиницю товару.
Водночас, прокурором у позові зазначено про те, що 15.07.2024 сторонами укладено додаткову угоду №7 до договору №06/24-В від 22.12.2023, якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.06.2024 становить 5,87905 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 22,7% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №7 від 15.07.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію у червні 2024 року.
12.08.2024 сторонами укладено додаткову угоду №8 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.07.2024 становить 6,44278 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 34,5% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №8 від 12.08.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за липень 2024 року.
12.09.2024 сторонами укладено додаткову угоду №9 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.08.2024 становить 6,21427 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 29,7% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №9 від 12.09.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за серпень 2024 року.
15.10.2024 сторонами укладено додаткову угоду №10 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/годз 01.09.2024 становить 6,13983 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 28,2% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №10 від 15.10.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за серпень 2024 року.
14.11.2024 сторонами укладено додаткову угоду №11 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/годз 01.10.2024 становить 6,13564 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 28,1% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №11 від 14.11.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за жовтень 2024 року.
13.12.2024 сторонами укладено додаткову угоду №12 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.11.2024 становить 6,04312 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 26,2% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №12 від 13.12.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за листопад 2024 року.
Отже, прокурором у позові зазначено про те, що внаслідок укладення вищевказаних додаткових угод до договору №06/24-В від 22.12.2023 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено більше ніж на 22% від первинної ціни, а обсяг постачання електричної енергії зменшено з 994 587 кВт/год до 901 692 кВт/год.
Таким чином, Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради здійснено закупівлю електроенергії на 2024 рік об`ємом 901 692 кВт/год (що на 92 895 кВт/год менше від умов Договору) вартістю 5 574 549, 61 грн.
На переконання прокурора, під час укладання додаткових угод №№7, 8, 9, 10, 11, 12 до Договору №06/24-В від 22.12.2023 про постачання електричної енергії споживачу порушено вимоги Закону України “Про публічні закупівлі”, у зв`язку з чим, прокурор звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд визнати вищевказані додаткові угоди недійсними та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» на користь Харківського міського територіального бюджету кошти у сумі 825881,44 грн. як безпідставно сплачені.
Відповідач 1 з позовними вимогами не погодився, заперечуючи повністю проти позовних вимог у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема про те, Управління освіти Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради укладаючи додаткові угоди № 7, 8, 9, 10, 11 та 12 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 06/24-В від 22.12.2023 діяло у відповідності до вимог Закону України “Про публічні закупівлі” (зі змінами), не завдало шкоди інтересам територіальної громади м. Харкова. Також, відповідачем 1 у відзиві зазначено про те, що з аналізу Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 06/24-В від 22.12.2023 та додаткових угод до нього, не вбачається порушень вимог ЦК України, а також порушення сторонами цього правочину публічного порядку. При цьому, по теперішній час, орган державного фінансового контролю Держаудитслужби не вчиняв дії щодо притягнення до відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель Управління освіти Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та його посадових осіб, до того ж автоматичні індикатори ризиків в електронній системі закупівель під час оприлюднення інформації про зміни до договору не спрацьовували, що в свою чергу свідчить про законність дій Управління освіти та його посадових осіб при укладенні додаткових угод до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 06/24-В від 22.12.2023. Також, відповідачем 1 у відзиві зазначено про те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про протиправне витрачання позивачем чи відповідачем коштів місцевого бюджету та перевищення ліміту використання бюджетних коштів.
Відповідач 2 з позовними вимогами не погодився, заперечуючи повністю проти позовних вимог у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема про те, що протилежно правовій позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Уповноважений орган у сфері закупівель (Мінекономіки) вважає, що норма пункту 2частинип`ятоїстатті41Закону України" Про публічні закупівлі" передбачає можливість внесення необмеженої кількості разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Наведена позиція Мінекономіки викладена у листах від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06, від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06, від 21.10.2024 № 3323-02/75277- 07. Також, відповідачем 2 у відзиві зазначено про те, що наразі існує діалектична суперечність між правовою визначеністю зазначеної норми Верховним Судом та Мінекономіки, що є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, у тому числі, у сфері закупівель. Крім того, відповідачем 2 на обґрунтування своїх заперечень зазначено про те, що законодавцем не обмежено будь-якими строками (періодичністю) можливість внесення сторонами договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, змін до такого договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. При цьому зберігається обмеження щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що ця зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Чинним законодавством не визначено, які саме документи мають підтверджувати факт коливання ціни товару на ринку, тому залежно від специфіки предмета закупівлі факт коливання ціни товару на ринку може підтверджуватися, зокрема, довідками Торгово-промислової палати України, Державної служби статистики України, даними із сайту "Оператор ринку" тощо. Також, відповідачем 2 у відзиві зазначено, що у даному випадку підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На переконання відповідача 2, у даному випадку, у судовому порядку намагання прокурора стягнути з постачальника електричної енергії - відповідача 2 грошові кошти (на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України) за фактично виконаним належним чином договором про закупівлю є покладенням на постачальника надмірної відповідальності, яка не передбачена статтею 44 Закону України "Про публічні закупівлі" та статтею 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з порушенням строків, встановлених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, відповідачем 2 у відзиві зазначено про те, що сам лише факт укладення додаткової угоди до договору про закупівлю (внесення змін до істотних умов договору у частині ціни одиниці товару), встановлений при перевірці (моніторингу закупівлі) не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства (в тому числі, у випадку звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі замовника (споживача) або іншої особи, що здійснює функції у спірних правовідносинах). Також, відповідач просить суд долучити до матеріалів справи науково-правове дослідження, виконане та підписане в.о. начальника відділу проблем державного управління та адміністративного права, провідним науковим співробітником відділу проблем державного управління та адміністративного права Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України, доктором юридичних наук, професором, академіком Національної академії наук вищої освіти України Д.О. Беззубовим у вигляді Висновку науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 № 126/78-е щодо питання доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, а саме Закону України "Про публічні закупівлі'' та врахувати його зміст при прийнятті рішення у даній справі.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Законом України “Про публічні закупівлі” встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Одним із принципів здійснення публічних закупівель є максимальна економія, ефективність та пропорційність (п. 2 ч. 1 ст. 5 Законом України “Про публічні закупівлі”).
Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/ внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Згідно з вимогами ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Отже, Закон України “Про публічні закупівлі” встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону “Про публічні закупівлі” нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
У даному разі, відповідно до умов п. 5.1 Договору, ціна договору становить 5716886,08 грн. (п`ять мільйонів сімсот шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн 08 коп), у т.ч. ПДВ: 952814,35 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотирнадцять грн 35 коп) та зазначається відповідно до Комерційної пропозиції Постачальника (Договірна ціна) (Додаток 2), що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до додатку 2 до договору вартість 1 кВт*год становить 4,79 грн без ПДВ.
Як зазначалося судом вище, у подальшому, низкою додаткових угод неодноразово підвищено вартість (ціну) за одиницю товару та зменшено обсяги закупівлі.
Так, за умовами додаткової угоди №5 від 14.06.2024 ціна на електричну енергію з 01.05.2024 була закріплена на рівні 4,69759 грн/кВт*год (без ПДВ) за одиницю товару.
Водночас, 15.07.2024 сторонами укладено додаткову угоду №7 до договору №06/24-В від 22.12.2023, якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.06.2024 становить 5,87905 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 22,7% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №7 від 15.07.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію у червні 2024 року.
Також, 12.08.2024 сторонами укладено додаткову угоду №8 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.07.2024 становить 6,44278 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 34,5% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №8 від 12.08.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за липень 2024 року.
12.09.2024 сторонами укладено додаткову угоду №9 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.08.2024 становить 6,21427 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 29,7% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №9 від 12.09.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за серпень 2024 року.
15.10.2024 сторонами укладено додаткову угоду №10 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/годз 01.09.2024 становить 6,13983 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 28,2% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №10 від 15.10.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за серпень 2024 року.
14.11.2024 сторонами укладено додаткову угоду №11 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/годз 01.10.2024 становить 6,13564 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 28,1% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №11 від 14.11.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за жовтень 2024 року.
Крім того, 13.12.2024 сторонами укладено додаткову угоду №12 до договору №06/24-В від 22.12.2023 якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год з 01.11.2024 становить 6,04312 грн (без урахування ПДВ) (тобто, ціна зросла на 26,2% порівняно з умовами договору). Підставою для укладення додаткової угоди №12 від 13.12.2024 стали відомості з веб-сайту ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за листопад 2024 року.
Отже, внаслідок укладення вищевказаних додаткових угод до договору №06/24-В від 22.12.2023 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено більше ніж на 22% від первинної ціни, а обсяг постачання електричної енергії зменшено з 994 587 кВт/год до 901 692 кВт/год.
Таким чином, Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради здійснено закупівлю електроенергії на 2024 рік об`ємом 901 692 кВт/год (що на 92 895 кВт/год менше від умов Договору) вартістю 5 574 549, 61 грн.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону “Про публічні закупівлі” нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Разом з тим, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є не прогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
З урахуванням викладеного, Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі № 925/683/18, від 26.03.2019 у справі № 912/898/18, від 16.04.2019 у справі № 915/346/19 неодноразово звертав увагу, що без належного обґрунтування, а також достатнього документального підтвердження відсутні правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладених додаткових угод і укладення таких додаткових угод є порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
З огляду на положення статті 5 Закону №922-VIII, перемога у тендері (закупівля за бюджетні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та укладення спірних угод у цьому випадку призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.
Близька за змістом правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22.
Відповідно до ст. 652 ЦК України , в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначила, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст. 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Так, Верховним Судом висловлено аналогічну правову позицію, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанова Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №927/1058/21).
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі” (далі - Особливості), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Відповідно до п. 19 Особливостей, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Тобто, як вбачається з викладеного, особливостями не встановлено ліміту збільшення ціни за одиницю товару, що може наштовхнути на хибну думку, про можливість укладення додаткових угод про збільшення ціни за одиницю товару більш як на 10 відсотків.
Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 06.02.2025 по справі №916/747/24 зазначив, що постанова КМУ від 12.10.2022 №1178, якою затверджено Особливості, не передбачає внесення змін до Закону України “Про публічні закупівлі”, а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Зокрема, деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Водночас, у даному разі, спірними додатковими угодами №№7, 8, 9, 10, 11, 12 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про постачання електричної енергії ціну договору збільшено відповідно на 22,7%, 34,5%, 29,7%, 28,2%, 28,1%, 26,2% від ціни договору, що перевищує встановлений законодавством 10% ліміт.
Під час укладення додаткових угод сторони керувалися, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, якою затверджено “Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування” (далі - Особливості).
Разом з тим, відповідно до постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №922/2595/23 суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, що постанова КМУ від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону України “Про публічні закупівлі”, а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану. Отже, в будь-якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими вказаним законом.
Також, підставами для внесення змін до договору шляхом укладення додаткових угод стала інформація, розміщена на сайті ДП “Оператор ринку” .
Водночас, дана інформація носить інформаційний характер та не враховує умов конкретних договорів та контрактів.
Таким чином, оскільки додатковими угодами №7, №8, №9, №10, №11 та №12 до договору №06/24-В від 22.12.2023 підвищено ціну за одиницю товару відповідно на 22,7%, 34,5%, 29,7%, 28,2%, 28,1%, 26,2% від ціни у договорі, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження у виді 10%, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 зазначено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі та мети проведення відкритих тендерів, визначених Законом.
Також, у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого “каскадного” укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.
Враховуючи наведене, перемога у закупівлі, джерелом фінансування якої є кошти місцевого бюджету та укладення договору про постачання (закупівлю) електричної енергії за ціною 4,79 грн без ПДВ за 1 кВт*год електричної енергії та її подальше підвищення шляхом укладення оспорюваних додаткових угод (без відповідного обґрунтованого коливання ціни на ринку), що призвело до загального збільшення ціни більше ніж на 10% є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22, та, окрім вищенаведеного, вказано, що відповідно до ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.
При цьому підвищення сторонами Договору ціни шляхом неодноразового укладання додаткових угод та “каскадного” підвищення ціни за одиницю товару суперечить меті Закону України “Про публічні закупівлі”. Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки якщо пристати на тлумачення сторонами п. 2 ч. 5 статті 41 Закону, то при укладанні додаткових угод ціну за товар можна збільшувати необмежену кількість разів.
Суд бере до уваги те, що навіть щодо угод про закупівлю за публічні кошти, укладені у період воєнного стану (після 24.02.2022), продовжують застосовуватись норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” в частині загального обмеження збільшення ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, у розмірі 10%. Підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, Верховний Суд в інших подібних справах не вбачає.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 зазначив наступне:
“6.60. Скаржником у касаційній скарзі не наведено вагомих та достатніх аргументів, які б свідчили про помилковість правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі №° 922/2321/22, на підставі якої вже сформована усталена практика, а також в чому полягає необхідність відступлення від такого висновку стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах у цій справі.
6.61. Так, посилання Скаржника на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №° 1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою”.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, із врахуванням вищенаведеного, за висновками суду у даному разі, оскаржувані додаткові угоди укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, ст.ст. 632, 652 ЦК України, а також суперечать вимогам в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання публічних коштів, виділених на вищевказану закупівлю, у зв`язку з чим, зазначені угоди (правочини) підлягають визнанню недійсними, тому позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню.
Щодо решти позову, суд зазначає про наступне.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Дослідивши наданий прокурором розрахунок суми коштів, безпідставно одержаних відповідачем, судом установлено, що у відповідності до обставин даної справи убачається, що відповідно до умов договору №06/24-В від 22.12.2023 Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради отримало 901 692 кВт/год, за які сплатило 5574549,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі товару.
При цьому, відповідно до Акту приймання-передачі товару (електричної енергії) від 12 лютого 2024 року, за січень 2024 року поставлено 95 618 кВт*год, за які сплачено 497317,63 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі товару (електричної енергії) від 12 березня 2024 року, за лютий 2024 року поставлено 83 481 кВт*год, за які сплачено 375 088,48 грн. Згідно з Актом №УГТ00001025 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 12 квітня 2024 року, за березень 2024 року поставлено 88 100 кВт*год, за які сплачено 376912,94 грн.
Відповідно Акту №УГТ00001505 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 10 травня 2024 року, за квітень 2024 року поставлено 72 582 кВт*год, за які сплачено 331796,12 грн. Згідно з Актом №УГТ00001945 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 14 червня 2024 року, за травень 2024 року поставлено 83 076 кВт*год, за які сплачено 468308,39 грн.
За червень 2024 року, згідно Акту №УГТ00002285 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 15 липня 2024 року, поставлено 66 187 кВт*год, за які сплачено 466 940, 02 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №7).
При закупівлі електричної енергії у червні 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару, Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (далі - Управління) мало би сплатити 373103,27 грн (66187 х 4,69759 + 20% ПДВ = 310919,39 + 62183, 88 = 373103,27 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за червень 2024 року кошти у сумі 93836,75 грн (466940,02 - 373103,27).
За липень 2024 року, згідно Акту №УГТ00002585 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 12 серпня 2024 року, поставлено 68 231 кВт*год, за які сплачено 527516,78 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №8).
При закупівлі електричної енергії у липні 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару, Управління мало би сплатити 384625,51 грн (68231 х 4,69759 + 20% ПДВ = 320521,26 + 64104,25 = 384625,51 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за липень 2024 року кошти у сумі 142891, 27 грн (527516,78 - 384625, 51).
За серпень 2024 року, згідно Акту №УГТ00002951 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 12 вересня 2024 року, поставлено 67 599 кВт*год, за які сплачено 504094, 13 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №9).
При закупівлі електричної енергії у серпні 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару, Управління мало би сплатити 381062,87 грн (67599 х 4,69759 + 20% ПДВ = 317552,39 + 63510,48 = 381 062, 87 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за серпень 2024 року кошти у сумі 123031, 26 грн (504094,13 - 381062, 87).
За вересень 2024 року, згідно Акту №УГТ00003299 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 15 жовтня 2024 року, поставлено 72 380 кВт*год, за які сплачено 533281,08 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №10).
При закупівлі електричної енергії у вересні 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару, Управління мало би сплатити 408013,87 грн (72380 х 4,69759 + 20% ПДВ = 340011,56 + 68002,31 = 408013, 87 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за вересень 2024 року кошти у сумі 125267,21 грн (533 281, 08 - 408 013, 87).
За жовтень 2024 року, згідно Акту №УГТ00003521 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 14 листопада 2024 року, поставлено 96 934 кВт*год, за які сплачено 713702,56 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №11).
При закупівлі електричної енергії у жовтні 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару, Управління мало би сплатити 546427,43 грн (96934 х 4,69759 + 20% ПДВ = 455356,19 + 91071,24 = 546427,43 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за жовтень 2024 року кошти у сумі 167275,13 грн (713702,56 - 546427,43).
За листопад 2024 року, згідно Акту №УГТ00003953 приймання-передачі товару (електричної енергії) від 13 грудня 2024 року, поставлено 107504 кВт*год, за які сплачено 779591,48 грн (за умовами договору з урахуванням додаткової угоди №12).
При закупівлі електричної енергії у листопаді 2024 року за умовами додаткової угоди №5, якою передбачена ціна 4,69759 за одиницю товару,
Управління мало би сплатити 606011, 66 грн (107 504 х 4,69759 + 20% ПДВ 505009, 72 + 101001,94 = 606 011, 66 грн).
Відповідно, Управління безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” за листопад 2024 року кошти у сумі 173579, 82 грн (779591,48 - 606011,66).
Таким чином, за закупівлю електричної енергії на період з січня по листопад 2024 року Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради безпідставно сплатило ТОВ “Укргазтрейдинг” кошти у сумі 825881,44 грн (93 836,75 + 142891,27 + 123031,26 + 125267,21 + 167275,13 + 173579,82).
Згідно з умовами договору, передбаченими пунктом 5, джерелом фінансування закупівлі “ДК021-2015 - 09310000-5 - Електрична енергія” є кошти місцевого бюджету - бюджет Харківської міської територіальної громади.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3 БК України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Згідно з ч. 12 ст. 23 БК України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України, наданих листом від 06.03.2003 №021-03/6 та Державного казначейства України від 09.03.2006 №3.4 - 22/498 та від 12.02.2008 №7.1-10/744, якщо спочатку нового бюджетного періоду здійснюються повернення зайво виплачених в минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до бюджету.
Таким чином, грошові кошти в сумі 825881,44 грн. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем 2, а тому відповідач 2 зобов`язаний їх повернути на користь бюджету Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Вказане узгоджується з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, враховуючи подані позивачем докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, наведених судом вище.
Враховуючи наведене, відповідно до приписів ст. ст. 216, 1212 ЦК України, відповідач-2 зобов`язаний повернути безпідставно одержані ним грошові кошти в сумі 825881,44 грн., тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 825881,44 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю.
Водночас, доводи відповідача 2, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та безпідставними, про що суд зазначає наступне.
Так, стосовно посилань відповідача 2 на визначений законом порядок притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення законодавства про закупівлі, суд зазначає про те, що питання щодо наявності чи відсутності порушення посадовими особами порядку проведення закупівель, встановлення винних осіб чи накладення адміністративних стягнень не є предметом даного судового розгляду.
Щодо аргументів відповідача 2 про покладення на нього надмірної відповідальності та порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу останнього на те, що за своїм змістом, правовідносини, що склалися, є кондикційними.
При цьому, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Близька за змістом правова позиція наведене у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.
Отже, аргументи відповідача 2 про покладення на нього надмірної відповідальності у випадку застосування судом положень ст. 1212 ЦК України та стягнення з нього безпідставно збережених коштів, є безпідставними та не свідчать про можливе порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, слід також звернути увагу на те, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Щодо посилання відповідача 2 на листи Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, суд зазначає про те, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. 
Близька за змістом правова позиція наведена у постановах Верховного суду від 06.02.2025 у справі №916/747/24, від 28.08.2024 у справі №918/694/23, від 10.12.2024 у справі №924/413/24, від 15.10.2024 у справі №918/18/24, від 08.10.2024 у справі №918/728/23.
Проте у даному разі, відповідач 2 у відзиві також посилається на листи Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, які, на його думку, містять позицію, протилежну усталеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.
Водночас, у листах Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, на які посилається відповідач у відзиві, зокрема, у листі від 24.11.2020 констатується, що внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків.
Окремо суд звертає увагу на те, що роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, про що вказано і в самих листах Мінекономіки.
Щодо висновку науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, а саме Закону України "Про публічні закупівлі", про який неоднаразово зазначалося відповідачем 2, суд зазначає про те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.
Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до статті 108 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.
Статтею 109 ГПК України визначено, що висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.
У даному разі, висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 не стосується предмету доказування у даній справі, а також не узгоджується зі ст. 108 ГПК України, оскільки не є висновком щодо питань застосування аналогії закону чи аналогії права; та щодо змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.
При цьому, суд зазначає про те, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. 
Отже, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Суд зазначає, що іншим доводам оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені прокуратурою у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 15.07.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
3. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 12.08.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
4. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 12.09.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
5. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 15.10.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
6. Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 14.11.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
7. Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 13.12.2024 до договору №06/24-В від 22.12.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг".
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, б. 25-Б, код ЄДРПОУ 44544025) до Харківського міського територіального бюджету кошти у сумі 825881,44 грн як безпідставно сплачені.
9. Стягнути з Управління освіти адміністрації Салтівського району Харківської міської ради (61145, м. Харків, вул. Валентинівська, 27-Г, код ЄДРПОУ 02146334) на користь Харківської обласної прокуратури, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 09010100) - 12222,49 грн. судового збору. 
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, б. 25-Б, код ЄДРПОУ 44544025) на користь Харківської обласної прокуратури, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 09010100) - 12222,49 грн. судового збору. 
11. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "13" лютого 2026 р. 

Суддя		Є.М. Жиляєв