Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/249/26
Провадження по справі № 2-а/514/42/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді - Кравченко П.А.,
при секретарі - Мельниченко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду (с-ще Бессарабське) у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.
Позовна заява мотивована тим, що 26 серпня 2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 було складено протокол №3341, відповідно до якого 26 серпня 2025 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 прибув громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в порушення п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» не пройшов військово-лікарську комісію, за що передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 8500 грн., штраф по якому він добровільно сплатив. 27 серпня 2025 року. Начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 було складено протокол №3358, відповідно до якого 27 серпня 2025 року о 10 год. 20 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 , відповідно до звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 , співробітниками відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, був доставлений громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який будучи військовозобов`язаним в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчасно не уточнив дані щодо стану здоров`я, інші облікові та персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_3 в якому він перебуває на військовому обліку за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 03 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було винесено постанову №3358 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 гривень. 
З урахуванням викладеного позивача просить: скасувати постанову №3358 від 03.09.2025 р. та закрити провадження у справі.
В судове засідання позивач не з`явився. До суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі. На позовних вимогах наполягає.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надав.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Відповідно до норм статті 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи повідомленого шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомленні про її розгляд в суді, а також встановлені процесуальним нормами обмежені строки розгляду такої категорії справ ( ч.1 статті 286 КУпАП), суд дійшов висновку про можливість її розгляду без участі відповідача та третьої особи.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
26 серпня 2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 було складено протокол №3341, відповідно до якого 26 серпня 2025 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 прибув громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в порушення п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» не пройшов військово-лікарську комісію, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 8500 грн.. В подальшому штраф за вказане правопорушення було сплачено. 27 серпня 2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 було складено протокол №3358, відповідно до якого 27 серпня 2025 року о 10 год. 20 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 , відповідно до звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 , співробітниками відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, був доставлений громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який будучи військовозобов`язаним в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчасно не уточнив дані щодо стану здоров`я, інші облікові та персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_3 в якому він перебуває на військовому обліку за що передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 03.09.2025 року прийнято постанову, згідно з якою громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.
За змістом вказаної постанови її прийнято за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №3358 від 27.08.2025 року, складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ..
Як вбачається зі змісту постанови, вказаним протоколом було зафіксовано, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаний, в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчасно не уточнив дані щодо стану здоров`я, інші облікові та персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_3 в якому він перебуває на військовому обліку, чим скоїв правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
Як вбачається з додатку «Резерв+», за змістом якого військовозобов`язаний ОСОБА_1 здійснив уточнення облікових даних 18.09.2025 року та 27.08.2025 пройшов ВЛК. Крім того, має відстрочку до завершення мобілізації на підставі п.11 ч.1 ст. 23.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За приписами ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Як вбачається зі змісту обох протоколів про адміністративне правопорушення №3341 та №3358, предметом адміністративного стягнення є одне й те саме діяння, вчинене в один і той самий час, за одних і тих самих фактичних обставин, та кваліфіковане за однією і тією ж нормою закону ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ч. 1 ст. 61 Конституції України).
За висновком ЄСПЛ, адміністративне правопорушення підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції.
Рішенням Європейського суду з прав людини констатовано порушення у справі «Чернов проти України». Констатовано порушення ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод у зв`язку з тим, що заявника двічі було притягнуто до суду та покарано за одне й те саме правопорушення.
Констатуючи порушення ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції Суд встановив, що адміністративне правопорушення «дрібне хуліганство», передбачене ст. 173 КУпАП, підпадало під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 («Ігор Тарасов проти України» від 16 червня 2016 року); факти, які двічі призвели до притягнення заявника до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка національних судів у кримінальному провадженні, по суті, стосувалася тих самих фактів (адміністративне і кримінальне провадження стосувалося поведінки заявника в одну й ту ж дату, в один і той же проміжок часу, в одному і тому ж місці, і в обох провадженнях його поведінка описувалась як порушення громадського порядку та спокою), які були розглянуті у справі про адміністративне правопорушення; якби факти адміністративної та кримінальної справ були абсолютно різними, прокурор не мав би подавати протест, щоб скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а судді, яка ухвалила цю постанову, не довелося б заявляти самовідвід від розгляду кримінальної справи заявника; судове рішення у адміністративному провадженні, яким заявника визнано винним, було остаточним і до порушення кримінальної справи заявник відбув накладене стягнення у вигляді адміністративного арешту;
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те саме адміністративне правопорушення, яке вже було предметом судового розгляду та щодо якого провадження закрито судом, є грубим порушенням конституційного принципу non bis in idem, суперечить вимогам Конституції України та нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, суд враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не скористався своїм правом подати відзив на позов та не надав суду жодних доказів на спростування доводів позивача, що відповідно до ч.4 ст.159 КАС України може бути розцінено судом як визнання позову.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова №3358 від 03.09.2025 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову від 03 вересня 2025 року №3358 у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 на підставі частини 3 статті 210 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 665 гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення та складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 10.03.2026 року.

Суддя      П.А. Кравченко